- Ce face prăjiturica mea? - Bien. Et vous?
Jemmy, nu putem.
- Aţi ales tot ce era mai bun. - Vă mulţumesc, dle. Fox.
Charles?
Părinţii noştri erau morţi
şi dincolo de contestaţie sau argumente.
- E felul tatei de a se răzbuna. - E pur şi simplu dorinţa lui.
Emily... mă vei lăsa să le iau?
Deseori părea că surorile mele sunt copiii mei.
Irlanda prosperă, dar toate impozitele noastre ajung la Londra.
De ce trebuie să se amestece în probleme pe care abia le înţelege?
Depun un protest.
De ce nu poate să se bucure de faptul că e bogat?
Nu-mi spune că te-ai rănit. Mor pe loc dacă te-ai rănit.
Tom!
- Căsătoria îţi prieşte? - Nu e nimic alarmant.
Parcă aţi fi căsătoriţi de ani întregi.
Într-o zi, poate voi avea şi eu un amant.
ARISTOCRAŢI PARTEA A TREIA
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Soţul meu Jemmy a depus o petiţie la rege
pentru a păstra impozitele Irlandei în ţară.
La întoarcerea de la Londra i s-a făcut o primire de erou.
N-am reuşit. Nici măcar n-am apucat să-l văd pe rege.
Eşti singurul care a încercat, domnul meu.
Priveşte, domnul meu.
Au bătut o medalie în numele tău.
Poate că nu eşti preţuit în Londra...
... dar aici e altă chestiune.
Deja o nemulţumisem pe sora mea Caroline căsătorind-o pe Louisa în Irlanda.
Sarah era acum la vârsta măritişului şi nu mai puteam refuza dorinţa Carolinei
de a o lansa în Londra.
Îmi va fi dor de tine.
Îmi va fi dor de casa asta.
Vei fi atât de ocupată încât nu vei avea timp să te gândeşti.
Nu cunosc pe nimeni acolo.
Nu mă pricep la dans şi nu sunt la fel de drăguţă ca Louisa.
- Nici nu voi şti ce să spun. - Prostii.
Îmi e teamă că te voi dezamăgi.
Nu mă vei dezamăgi!
E primul tău sezon. Sigur că-ţi faci griji.
- Tu Å£i-ai fÄƒcut? - Eram obiÅŸnuitÄƒ cu Londra.
La fel vei fi ÅŸi tu Ã®n curÃ¢nd.
Lady Sarah Lennox.
Draga mea Sarah...
Surioară! Dă-mi voie să te privesc.
- Nu eşti chiar aşa cum îmi aminteam. - Nu sunt?
Nu. Dar totul e frumos.
În primul rând, trebuie să cunoşti pe toată lumea.
Apoi vom face planuri.
Vei fi foarte ocupată, lady Sarah.
Domnule... Fox.
Îţi va plăcea Londra.
Sper să fie aşa.
Atât de multă... distracţie într-un singur loc.
Da!
Atât de mult... amuzament.
Atât de mulţi tineri.
Nu ştiu dacă tinerii mă vor plăcea.
Trebuie să-ţi facem cunoştinţă cu fiii noştri. Nepoţii tăi.
Băieţi, ea e mătuşa Sarah.
Eu sunt Stephen Fox.
Dar poţi să-mi spui Ste.
- Ai fost aici azi noapte? - Nu.
M-am gândit eu.
Te-aş fi văzut dacă ai fi fost.
Sunt Charles James.
Gata să te servesc în orice fel vrei.
Haide, Sarah. Aş vrea să cunoşti...
Lady Darlington... sora mea.
Poate că ar fi trebuit să insist să rămână cu mine în Irlanda.
Era atât de inocentă.
- Încântat. - Trebuie să facem un bal. Dansezi?
Ar trebui să iau lecţii de dans. Picioarele mele sunt prea mari.
Coutini predă lecţii de dans. Trei guinee pe lună. Intolerabil, dar e cel mai bun.
Ştii să cânţi? Să călăreşti?
- Ştiu să joc teatru. - Excelent!
Lady Susan...
Nepoata mea. Lady Susan Fox-Strangways. Lady Sarah Lennox.
Lady Sarah are înclinaţie către teatru.
Trebuie să faci parte din piesa noastră.
The Beuax Stratagem. Sunt sigură c-o ştii. Avem cel mai încântător conducător.
Ei bine, e destul de drăguţă, dar... nu are... înfăţişare.
Se va descurca bine. Are farmec.
Mă gândeam în ce manieră voi face dragoste cu tine.
Dragoste? Cu mine? Prietene!
- Da, copilă. - Copilă? Maniere?
Dacă vei păstra distanţa, prietene, îţi va fi mult mai bine.
Distanţă?
Noapte bună... obraznico.
Sper, domnule,
că nu vă simţiţi... jignit.
Drace, copilă...
... ai cei mai delicaţi ochi.
Dl. O'Brien e foarte arătos.
Îl iubesc.
Iubeşti un actor?
Nu mă pot abţine. Îl ador!
- Dar ce spun oamenii? - Sarah, draga mea...
Fratele tău doreşte să te felicite.
Alteţă.
Surprinzătoare performanţă. Felicitări.
Sper că te-ai distrat, frate.
Un început promiţător.
Îţi vei îmbunătăţi jocul.
Soţia mea Mary.
Alteţă.
Îţi place să fii sedusă?
În piesă?
- Sper că se întâmplă numai în piesă. - Desigur.
Totuşi, e destul de chipeş să tenteze o călugăriţă.
Lady Sarah.
Sunteţi lady Sarah?
- Sora din Irlanda? - Da.
Horace Walpole.
Domnul Walpole este mult sărbătoritul om de litere.
Iar acesta este George Selwyn.
- Ai văzut execuţia de astăzi? - Am ratat-o.
- Priviţi execuţii? - Fiecare are un hobby.
- Presupun că aşa e. - Dl. Selwyn e chiar prins de moarte.
Am observat că iar ai dormit azi la Cameră.
Te rog, m-am trezit să votez.
Dacă îţi petreci nopţile în reverie, trebuie să şi dormi cândva!
Marchiza de Aberdeen şi lady Isabel Gordon.
Mulţumesc. Noroc.
Lady Sarah Clifford şi dra Susan Vere.
Mulţumesc. Noroc.
Lady Jane Cottrell-Dormer şi dra Clementia Cottrell-Dormer.
Tu de colo...
Cu părul...
Lady Sara Lennox, maiestate.
Lady Sarah...
Te cunoaştem.
Eşti copila care cânta în urnă.
Ce cântec cântai?
Nu-mi amintesc.
Ce cântec era? Care?!
Îl poţi cânta acum?
Mă scuzaţi, maiestatea voastră?
Cred că am uitat cuvintele.
Pe Dumnezeu, ne-ai făcut să râdem!
Mereu fac oamenii să râdă. O fac fără să încerc măcar.
Prinţul de Wales ar vrea să vorbească cu tine. Îi faci pe plac tinerelului?
Nu promit că te vei distra. Nu prea are multe de spus.
Alteţa sa ducesa de Northumberland şi lady Elizabeth Percy.
- Mulţumesc. Baftă. - Lady McCartney...
Aţi locuit în Irlanda cu lady Kildare.
A fost bine sau...
a fost plictisitor?
A fost o plăcere.
Aveţi companie acolo?
Frecvent.
Şi ce faceţi când nu e nimeni?
Când suntem singure, citim.
Cu voce tare?
Câteodată.
Sora mea, lady Kildare, are des probleme cu ochii.
Nu vi se pare obositor să citiţi cu voce tare?
Nu. Aş face orice pentru ea.
Bunătatea ei pentru mine e atât de mare că n-aş putea s-o descriu.
Îi datoraţi atât de multe, aşa cum îi datorez şi eu lordului Bute.
E singurul meu prieten.
Este îndrumătorul meu.
Înţeleg.
Am nevoie de sfătuitor.
E greu să fii prinţ.
Uitaţi-o pe cealaltă soră a voastră.
Voi vorbi cu ea.
Lady Caroline...
Tocmai am vorbit cu lady Sarah. E absolut încântătoare, nu credeţi?
Într-adevăr, alteţa voastră regală.
Ascultaţi asta.
"Neghiobul regal a găsit o planetă s-o adore."
"Lady S a venit din Irlanda şi i-a frânt inima cea năzuroasă."
- Nu e irlandeză. A fost născută aici. - Ce simte pentru ea?
- Ce ai văzut? - Vorbeşti serios, Charles?
O vei lăsa să se mărite cu el?
Bineînţeles că da. Toţi o vom lăsa.
Ar fi un avantaj pentru noi toţi ca ea să se mărite cu viitorul rege.
- Nu în ultimul rând pentru tine. - Pentru mine?
- Ar restaura onoarea familiei. - Onoare? Ce vrei să spui?
Numai faptul că eşti acuzat că ai profitat de război.
Alteţă, toată lumea a profitat de pe urma războiului, inclusiv dumneata.
Banii pe cărbune ţi-au umplut cuferele.
Este legal. Este bonificaţia de la rege.
- Şi eu sunt cel acuzat? - Ai de dat nişte răspunsuri.
Se vorbeşte despre delapidare, luare de mită, fraudă. E binecunoscut.
- Desfid pe oricine să dovedească... - Dovezi? Cine are nevoie de dovezi?
Uite cum ţi s-a lărgit averea. Cumperi case şi terenuri.
Îi plăteşti datoriile lui la joc.
Sunt renumit pentru datoriile la joc.
Viaţa mea. Averea mea. Treaba mea.
Ţi-au trecut prin mâini sume de care n-ai dat socoteală.
- Poţi dezminţi acest lucru? - Fac ce face toată lumea.
- Aşadar, nu poţi da socoteală de sumele... - Cum îndrăzneşti să mă judeci?!
M-am extenuat în serviciul regelui.
Văd din ce în ce mai puţini bărbaţi înfloritori.
Nu unul sau doi, ci mulţi.
Abilităţile mele, voinţa, toată persoana mea
a fost dedicată prietenilor şi ţării!
De ce să nu beneficieze familia mea?
Cei care mă judecă pe mine să se uite la ei. Nu le permit să mă judece!
Fratele meu, ducele de Richmond, a avut dreptate.
Bunăstarea politică a domnului Fox era în declin.
Strânsese o mare avere, dar mai avea o ambiţie.
Spera să primească un titlu,
iar alianţa regală l-ar fi ajutat să-l capete.
- Vă place Corelli? - Da, înălţime.
E înălţătoare.
Da, înălţime.
Ştiu că simţiţi.
Simt?
Aş fi încântat să-l ascult ore întregi.
Asta facem, înălţimea voastră.
Ascultăm ore întregi.
Îmi plac ochii dumitale.
Înălţimea voastră?
Ochii mari nu sunt frumoşi de obicei.
Dar ai dumitale sunt.
Vă mulţumesc, înălţime.
Ţi-au spus şi alţii că ai ochi frumoşi?
Domnii fac uneori complimente.
Serios?
Cine?
Nu-mi amintesc.
Presupun că sunt zeci îndrăgostiţi de dumneata.
Nu cred să fie măcar vreunul.
Unii se pricep să facă complimente. Nu înseamnă că simt mai mult.
Sunt convinsă că aveţi dreptate.
În vreme ce acela care tace...
... fierbe de pasiune.
Dacă îmi permite înălţimea voastră...
... sunt alţii cu care trebuie să vorbiţi.
- Mă scuzi, lady Sarah? - Desigur.
Draga mea Sarah... arăţi minunat.
Cel mai dulce trandafir în asprimea iernii.
- Mai degrabă măceş. - Aveţi spini, lady Sarah?
Doar pe limbă.
Va fi acolo şi înălţimea sa regală în această seară?
Nu am întrebat.
Aţi citit despre cucerirea ei?
Se pare că toată lumea a citit. Mai mare mila.
Doamne, Sal! Nu-ţi ascunde lumina.
Nu sunt far.
Nu te înfoia la mine. Mă faci să cred că te-am lovit în plin.
- Putem vorbi despre altceva? - Trebuie să plecăm.
Tinerele au secretele lor.
Dacă le au... sunt mai deştepte decât mine.
Dar se pare că toţi ştiu mai multe decât mine despre viaţa mea.
Nu băgă în seamă, lady Sarah.
Noi cei care trăim cu bârfe îi iubim pe cei care le furnizează.
Asta sunt eu?
O poveste amuzantă? Trebuie să continuu să vă amuz?
Nu trebuie să faci altceva decât să te distrezi la bal.
Aşa voi face.
Noapte bună.
Sarah arată promiţător, nu crezi?
Dacă aş fi lansat-o pe Louisa, i-aş fi ales un soţ mai bun decât dl. Conolly.
Bogăţia nu e totul.
Trebuie să ne asigurăm că vom avea cel mai potrivit soţ pentru Sarah.
Oare e bine să sperăm că prinţul...?
Nu trebuie să acţionăm prea repede. Trebuie să fim circumspecţi.
Căsătoria cu viitorul rege nu e o simplă chestiune de dragoste.
Ar trebui s-o trimitem undeva pentru un timp.
Ştii ce face absenţa pentru inimă.
Fratele meu şi ducesa pleacă în curând la ţară.
Da. O vom trimite la ţară.
Planul de a-l vrăji şi mai mult pe rege
făcu un pas înapoi
când Sarah căzu de pe cal şi se lovi la picior.
Dar isteţul domn Fox ştia destul de bine cum să întoarcă situaţia în favoarea lor.
Excelent, domnule Fox.
Aş vrea să mă pot gândi la muzică.
Dar nu mă pot gândi decât la accidentul lady-ei Sarah.
Accident?
N-aţi auzit că s-a dus la ţară şi a căzut de pe cal?
A căzut? Ce îngrozitor!
E rănită grav?
Durerea a fost mare.
Dar curajul ei, înălţime... mi s-a spus că a fost admirabil.
- Pentru Dumnezeu, cum se simte? - Are glezna ruptă.
Nu e puţin lucru pentru o tânără doamnă.
Slavă Domnului că e în viaţă!
Când au adus-o acasă, durerea era cumplită.
O compătimesc din suflet.
Îi pot transmite grija dumneavoastră?
Voi fi foarte îndatorat.
Nu doare. N-a fost ruptă.
Ce uşurare! Şchiopătatul ţi-ar fi distrus şansele.
Eşti mulţumit? Poate merge din nou la dans.
- Mi-e teamă că nu imediat. - Dar medicii m-au asigurat...
- Nu vom dansa. - Alteţă?
- Maiestatea sa a murit. - Mort? Regele?
Cred că a fost la fel de surprins ca tine. A luat un mic dejun destul de copios.
S-a retras, cum face de obicei.
În timp ce stătea angajat într-o funcţiune naturală,
a suferit un atac şi a murit.
- Avea o afecţiune pentru tine. - Se gândea la mine ca la o jucărie.
Pentru un rege, nu ştia să vorbească.
Un rege trebuie doar să facă pe regele, draga mea soră.
Şi noi pe supuşii lui loiali?
Nu e vorba de persoană. Este instituţia. Mă surprinde că nu înţelegi.
Arată-ţi doliul.
Ţi-ai schimba ideile dacă ai fi regină.
Gândul de a fi regină îmi face rău.
Sarah, sunt sigură că va fi.
Şi tu trebuie să fii pregătită când te va cere.
N-o va face, sunt sigură.
Excelent.
Trebuie să pari surprinsă.
Nu-l voi vedea. Voi fi împietrită.
- Te bâlbâi puţin, de parcă te-ar depăşi. - Să mă bâlbâi?
"Sunt uimită. Surprinsă. Nu înţeleg. Ce vreţi să spuneţi?"
- Nu înţeleg de ce insistaţi. - Ne vei mulţumi.
O şansă ca aceasta...
...cum o putem rata?
Surioară, tu nu crezi că mă va cere?
Ei bine...
Se spune că îţi admiră... simplitatea rurală.
Simplitatea rurală?
Acum admiratorul Sarei era regele.
Normal, toţi eram captivaţi de gândul că sora noastră va fi regină într-o zi.
Cum am putea descuraja o căsătorie atât de avantajoasă?
- Nu pot să strâng fânul. - Nu contează absolut deloc.
Trebuie doar să arăţi că o faci.
- Nu va trece azi pe aici. - Atunci poţi veni şi mâine.
Ridică-ţi mânecile. Arată-ţi braţele.
Poate... trebuie să-şi arate şi gâtul.
Este o absurditate.
Se apropie cineva. Poate fi el.
Urcarea pe tron a regelui George al III-lea a reunit în sfârşit familia,
adunându-ne la Londra cu restul nobilimii.
Domnul Thomas Conolly şi lady Louisa Conolly.
Nu i-aş spune niciodată Louisei,
dar am fost profund uimită când l-am cunoscut pe soţiorul ei.
Ce lucruri spune! Dacă aş fi în locul ei, aş fi de-a dreptul jenată.
Ei bine, ea îl adoră.
- Reverenţa mea a fost bună? - Perfect puricelul meu.
Am exersat unghiul corect dintre trunchi şi coapsă.
Devine de-a dreptul terifiat dacă degetul ei mic are dureri.
E atât de impulsiv. Îmi fac griji.
E căsătorit cu Louisa. Nu trebuie să te temi.
... şi lady Elizabeth Foster.
Ducele şi ducesa de Richmond.
Senor şi senora de la Sevilla.
Să nu-i sufli un cuvânt Carolinei, dar cred că Ste este cel mai neplăcut.
Bietul băiat, mereu bolnav. Cred că îl face mofturos.
Mofturos? Bea şi joacă jocuri de noroc.
Cred că are şi datorii.
Totuşi, îmi place fratele lui. Are spirit.
Există un cuvânt pentru asta, Louisa. Care este?
Lordul şi lady Bartley.
Strălucitor.
Acela!
Ce ocazie minunat de strălucitoare.
Henry nu se simte bine. Ghinionul lui politic l-a slăbit.
Devine apatic.
Nu e deloc el însuşi.
Speranţele pentru Sarah nu l-au înveselit?
Din fericire, da, dar...
cum se va descurca dacă nu se adeveresc?
Louisa, tu crezi că ar trebui să ne căsătorim fără dragoste?
Cred că este mai bine să fii îndrăgostit.
Ai dreptate.
Dar nu întotdeauna avem norocul ăsta.
Ce-ar trebui să facem când nu există dragoste?
Cred că aş fi îndrumată de familie.
Vom ieşi vreodată din camera asta?
Mi-a spus. Vrea o regină englezoaică.
Sunt uimită. Sunt surprinsă. Oare înţeleg? Ce vrei să spui?
A spus că tu eşti cea mai potrivită.
- De ce ţi-a spus ţie şi nu mie? - Crede că eu te pot influenţa.
Poţi. Şi o faci.
Atunci fă ce spun. Acceptă.
- Nu mă lăsa singură. - Îmi pare rău. Ascult ordinul regal.
- Lady Sarah, ne încredem că eşti sănătoasă. - Da, maiestate.
Ţi-a spus lady Susan ce am zis?
Da, maiestatea voastră.
Vrem să-ţi aminteşti că deţii cea mai înflăcărată afecţiune în inima noastră.
Maiestate, sunt surprinsă.
Nu ar trebui să fii.
N-a fost observată preferinţa noastră pentru compania ta?
Recunosc...
Fericirea noastră nu este evidentă când te vedem?
Nu vreau să presupun, dar prietena mea mă asigură...
N-am ştiut ce este pasiunea înainte să te cunosc.
De atunci, am cunoscut atât nefericirea cât şi bucuria.
Bucuria când sunt cu tine...
şi jalea când ne despărţim.
- Maiestatea voastră... - Chiar dacă sunt rege...
şi am responsabilităţi...
... am şi inimă.
Inima mi-a fost eliberată de tine.
- Nu ştiu ce să spun. - Să crezi că îţi spunem adevărul.
Şi pentru Dumnezeu...
să nu uiţi niciodată.
A ajuns la subiect?
Se pare că va ajunge.
"La o reuniune a consiliului privat..." Ascultaţi.
"La o reuniune a consiliului privat se va face anunţul."
Ce anunţ?
"Regele se va căsători cu Charlotte de Mecklenburg-Strelitz."
Poftim?!
Nu, nu poate. Noi...
Cine este Charlotte de Mecklenburg?
E nemţoaică, are 17 ani, convenabilă şi mediocră.
De câte ori se uită la faţa ei...
se gândeşte la a ta şi regretă amarnic.
Nu-i doresc să regrete.
- Trebuie să-şi scruteze conştiinţa. - Comportamentul lui a fost îngrozitor.
Al lui?
Al meu.
Eu nu îl iubesc. Nu îl voi iubi niciodată.
Probabil mă crede atât de proastă.
- Du-te. - Sarah...
Am fost proşti că am sperat.
Îngâmfarea ne orbise.
Sarah însăşi se simţea întinată şi umilită.
A devenit o ruşine.
Am fost cu toţii foarte uşuraţi când s-a căsătorit cu dl. Charles Bunbury,
deşi acesta era un bărbat fără mari distincţii sau avere.
Emily ar fi venit dacă ar fi putut.
Îţi trimite toată dragostea ei.
Nu deveni melancolică, surioară.
Surorile mele sunt căsătorite şi fericite.
Sper că voi fi şi eu.
- Crezi că va fi potrivit pentru sora ta? - N-are nici ochi, nici urechi
pentru altcineva în afară de ea.
Două mii de lire pe an, o casă la ţară şi una în oraş.
Nu au venit pentru oraş.
Îşi va ieşi din minţi de plictiseală fără distracţiile din Londra.
De ce l-a ales pe Bunbury?
E cărturar şi poet.
Sper să mă înşel, dar arată ca un filfizon.
Tom!
Lady Caroline.
Draga mea Sarah...
Dumnezeu să-ţi dea numai fericire.
- Vrei să mergi pe jos? - Calul are o potcoavă slăbită.
- Te-ai delectat cu sportul? - Tolerabil.
Vrei să ştii cum mi-am petrecut ziua?
Ce ai făcut?
Am vorbit cu papagalul.
Am cusut o batistă. Le-am scris surorilor mele.
Şi m-am uitat după tine.
Nu-i aşa că e o zi bine petrecută?
Mă bucur că te amuză.
Presupun că trebuie.
Toată lumea pare să creadă că aşa trebuie.
Vrei să invit nişte prieteni în vizită?
Orice doreşti. Eu plec la Londra.
- Nu vrei să vin cu tine? - Tu vrei?
Mă surprinde că întrebi.
Trebuie să vii dacă îţi face plăcere.
- Mă ţin după ţine prea mult? - Nu.
Anumiţi bărbaţi cred că e obositor.
Nu te învinuiesc dacă te înfurie.
Dl. Conolly vine la Londra cu sora ta?
Da. Sosesc din Irlanda săptămâna viitoare.
Aranjează să ne întâlnim cu ei.
- Bineînţeles. - Am nevoie de sfatul lui pentru un cal.
Un cal?!
Numai sora cea mai mică, Cecelia, rămăsese în grija mea în Irlanda.
Dar aveam încă propriii mei copii să mă înveselească,
în afară de William şi iubitul meu George, cei vârstnici,
care îşi făceau educaţia în Anglia.
- Ai vrea ca George să se căsătorească? - Cecelia, aş prefera să fie aici.
Edward, e rândul Sophiei.
- Unde pleci? - Am un angajament.
Ne vedem foarte puţin.
Este o plângere, doamna mea?
Sigur că nu.
Sunt foarte fericită şi extrem de norocoasă.
George s-a îmbolnăvit de tuberculoză când stătea în Londra cu fratele meu.
Sarah, mereu atentă faţă de alţii, s-a dus acolo să-l îngrijească.
"Şi astfel este binefacerea lor către cei mai jos ca el, "
"încât nu exista vecin, prieten sau servitor"
"care să nu binecuvânteze ziua în care dl. Jones se căsători cu Sophia lui."
Finaluri fericite.
Genul meu favorit.
- Ce a spus medicul, George? - Trebuie să iau scoarţă de copac.
O cantitate de scoarţă.
Ar trebui să-i scrii mamei. I-ar plăcea să audă veşti despre favoritul ei.
Frate, ea n-are favoriţi.
- Să plec acasă? - În mod sigur ar trebui.
Ca noul moştenitor, ţi-o cere datoria.
Cum să-i spun mamei?
Voi merge cu tine.
Şi domnul Bunbury?
Eu şi Jemmy fuseserăm ridicaţi la rangul de duci.
Eram acum ducele şi ducesa de Leinster.
Încântarea noastră era că noul titlu era mai scurt.
Carton arată cel mai bine dimineaţa.
Poate câţiva copaci în plus.
Ai ochi buni pentru peisaj.
Frasin şi ulm. Voi pune să-i planteze.
Bun, copaci arătoşi. Mai umplu câteva gropi.
Sau un lac. Aş putea opri râul să fac un fel de lac.
Trebuie să arate încântător, alteţă.
Iartă-mă, Tom!
Nu sunt obişnuită cu titlul.
Primii duci de Leinster. Ar trebui să fiţi mândri.
Sunt. Poţi spune că e singură favoare pe care mi-a făcut-o regele.
Aceea e Sarah?
Mamele se aşteaptă să suporte pierderea unui bebeluş.
De ce ia Dumnezeu copilul când acesta a crescut?
Mulţumesc, Cecelia.
Pe cine să chemăm?
Alege tu.
Domnul Sterne.
Domnul Smollett.
Monsieur Rousseau.
După ce a murit George, am decis că nu voi mai pierde un alt copil în Anglia.
Îi voi ţine cu mine, îi voi păstra în siguranţă.
Nu fi neascultătoare.
Te vei întoarce curând la Barton, Sarah?
Domnul Bunbury nu mă grăbeşte să mă întorc.
Arată atâta consideraţie.
Dar trebuie să-i fie dor de tine şi ţie de el.
- Nu crezi că Emily are nevoie de mine? - Mă are pe mine.
Da, ştiu, Cecelia, iar tu eşti o comoară.
Ar vrea să faci ce e corect.
Îl voi ruga pe monsieur Rousseau să înveţe copiii.
Jemmy a cumpărat o casă la mare.
Va fi şcoală.
Crezi că va veni în Irlanda?
De ce ar veni?
Trebuie să evite Parisul.
Are idei atât de interesante despre educaţie.
Se pare că nu aprobă studiul cărţilor la copii.
- Fără cărţi aş muri. - Unde este acum?
În Derbyshire.
Va face toată lumea să vorbească.
Îi scriu acum.
Aş vrea să ştiu ce să fac în privinţa lui.
Nu e nimic în neregulă cu William.
Nimic în neregulă şi nimic în regulă.
- Niciodată n-a fost studios. - Şcolarizarea lui a fost o risipă.
Poate că Europa îl va face mai bun.
Nu ne obişnuim niciodată să plecăm de acasă.
Cum arată?
- Acest Rousseau. - Jemmy, de unde să ştiu?
Ce spun oamenii?
Nimeni nu-i spune arătos.
Nu sunt convins că e o idee bună.
E prea târziu să schimbăm.
Scrisoarea este trimisă.
Jemmy...
Ştiu că îţi va plăcea.
De ce îţi faci griji?
Te simţi bine, domnule Fox?
Trăiesc o viaţă uşoară.
Ai lăsat politica în urmă?
- Da. - Ai făcut bine.
Când m-am gândit la propria mea avansare am făcut bine.
Când am făcut lucrurile în care credeam, am făcut greşeli.
Apogeul m-a ocolit.
Surorii mele nu-i pare rău.
Te vede mai des.
Am făcut bani, Sal.
Ceea ce-mi va asigura familia.
Suveranitatea parlamentului este cea pe care o sprijin.
Charles James va ocupa locul la care am aspirat.
Oamenii te denigrează.
Nu te înfurie acest lucru?
Omul trebuie să înveţe să ignore.
Între timp, eu sunt mulţumit.
Să fiu al naibii, dar o iubesc din toată inima.
Pentru că este înţeleaptă, dacă o pot judeca.
Şi e cinstită...
dacă ochii mei văd adevărul.
Şi este sinceră, după cum s-a dovedit a fi.
E al meu. I-am câştigat inima.
... înţeleaptă, cinstită şi sinceră...
trebuie să aibă loc în sufletul meu constant.
Nepoata ta Susan s-a ruinat.
- Cum? - Căsătorindu-se cu actorul acela.
- Când? - Ieri la Covent Garden.
Cafenelele vuiesc şi ziarele vor urma în mod sigur.
- Crezi că Sarah ştia? - N-am nicio idee.
Mi-a fost teamă că o va influenţa pe Sarah, dar nici n-am visat că se va distruge.
- Ce vei face, Henry? - Să fac?
Ei bine, îi poţi găsi acestui... O'Brien de lucru pe undeva?
Unde?
Nu pot sta aici, Henry. Scandalul îi va urmări.
Poate îi trimitem în Irlanda.
Mă îndoiesc că Leinster îi va primi.
Declară că ce este inacceptabil în Londra este la fel de greşit şi în Dublin.
Atunci unde?
Henry!
Numele Sarei va fi târât din nou prin ziare.
Trebuie să-i trimitem în străinătate.
Voi vedea ce pot face.
Ar trebui s-o trimitem şi pe Sarah de aici.
Am fost întrebată ieri dacă aş fi înclinată să fug cu un actor
şi dacă îmi mai este dor de rege.
- Şi ce ai spus? - Nimic.
Nu contează ce spui. Oricum, vor inventa ei.
Uite-o pe Susan. Ia-ţi repede la revedere.
Să nu dureze mult. Ne vedem lângă scări.
- Îţi interzic să fii tristă. - Nu cred că ţie îţi va fi dor de mine.
Dar ne putem scrie, chiar şi în America.
- Îmi vei spune totul? - Fiecare mic amănunt.
- Ce vom creşte. Ce animale vom avea. - Animale?
La ferma pe care ne-a dăruit-o domnul Fox.
Vom face avere.
Eu voi pleca la Paris cu fratele meu.
Parisul te va înveseli.
Sunt urmărită şi se vorbeşte despre mine peste tot.
Faptul că sunt prietena ta nu înseamnă că sunt de vină.
E numai gelozie faţă de persoana ta drăguţă.
Dacă regele nu m-ar fi observat, nimic din toate astea nu s-ar fi întâmplat.
Ai cea mai bună inimă din toţi cei pe care îi cunosc.
Aş vrea să gândească toţi ca tine.
Promite-mi că nu mă uiţi.
Cum aş putea?
Plasaţi sumele de plecare.
Plasaţi pe masă...
Eliberată de restricţiile societăţii londoneze,
sora mea părea hotărâtă să facă paradă de eşecul căsătoriei ei.
Vin, domnule Bunbury?
Pariezi ca o franţuzoaică, Sarah.
Suntem în Franţa, aşa că astă seară aleg să fiu ca francezii.
- Nu jucaţi în Anglia? - Ba da, dar mulţi cred că e un viciu.
Este strict interzis ca o femeie să joace.
Sunteţi slabă de inimă, alteţă. Nu vă încredeţi în noroc.
- Se pare că dumneata te încrezi. - Oare nu în risc se află entuziasmul?
- S-a terminat? - Da.
Mersi.
- Păcat. - A fost un fleac.
- A fost o sumă considerabilă. - Nu calculez costul.
Bravo! Nu e nicio dezonoare în a pierde.
Este dovada că s-a riscat totul.
Nepotul meu ar fi mândru de mine.
- Nepot? - Fiul surorii mele Caroline.
Charles James Fox.
- Parlamentarul? - Pariorul.
Sprijină puterea parlamentului în faţa celei a regelui vostru.
Admir acest lucru.
Sunt suporter înflăcărat al constituţiei engleze.
Toată viaţa mea am iubit ţara voastră.
- Ai fost acolo? - Aceasta este intenţia mea.
Ai grijă. S-ar putea să fii dezamăgit.
- Multe se îmbunătăţesc prin cunoaştere. - Eu cred exact opusul.
Soţul dumitale s-a retras pentru culcare?
E foarte plictisit.
Îmi vei permite să te vizitez când voi veni în Anglia?
Îl poţi vizita pe fratele meu.
Nu aştept de la el ceea ce sper de la dumneata.
Pariez că nu voi dezamăgi.
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
SFÂRŞITUL PĂRŢII A TREIA