OAMENII LUl SMILEY
Traducerea şi adaptarea, Magister Ludi
E pregătit totul, Strickland? Da, domnule.
Filme indecente, Molly. Crezi că poţi suporta?
Probabil a văzut mai multe decât noi.
Bun, am să vă arăt două fragmente din argumentele prezentate
fără de care eu n-aş crede nimic din asta.
Bun, Strickland. Actul unu, scena unu. Închide ochii, Molly.
lată-i pe toţi patru, dezlănţuţi.
Fetele joacă bine, pentru nişte curve.
Aici e momentul. Cineva, probabil Kretzschmar, a aprins lumina.
Leipzig spunând. Te-am prins!
Derulează, Strickland. Putem vedea restul altădată.
Ce avem aici e suficient pentru a i se lua scalpul lui Kirov, la Moscova. Nu, Molly?
Cu siguranţă, din punctul de vedere al lui Karla.
Şi... bun.
Aici sunt după cât, vreo oră? Îmbrăcaţi în hainele de stradă.
41 de minute şi 20 de secunde. Bravo.
Îmi place partea asta.
Acum Kirov cântă.
Povestea vieţii lui.
Închide, Strickland. Adu-ne ceva de băut.
Scotch, toată lumea? George?
Fără mine, mulţumesc. Bine.
Patru, atunci. Cu apă şi gheaţă.
Lucrurile obişnuite. Nu e un fals. Aşa e, Molly?
Nu, în afară de cazul în care Kirov ar fi colaborat la realizarea lui.
Vrei să spui ca amândoi, Kirov şi Leipzig, sunt chitiţi să ne-o tragă,
punând la cale o poveste din care n-au mare lucru de câştigat?
Eu zic că ai o gândire murdară.
Nu cred că asta e o posibilitate serioasă.
la să vedem. Partea interesantă.
Fratele Kirov... boceşte...
...şi urmeazăiatăconfesiunea lui.
Acum... Staţi confortabil? Da, şefu'.
Ai ciulit urechile, George? Pagina 69.
Scuzaţi.
Nu mă aude. Nu contează.
Mă numesc Kirov.
Directoratul XllI reprezintă un serviciu secret în interiorul Centralei Moscova.
Mersi. Ştim cu toţii asta.
Sarcina lui constÄƒ Ã®n plasarea ÅŸi Ã®ntreÅ£inerea agenÅ£ilor sub acoperire,
Ã®n Å£Äƒrile fasciste, cunoscuÅ£i ca ÅŸi CÃ‚RTIÅ¢E.
Umbra nenorocitului de Bill Haydon. Hm? Scuze, George.
Se presupune că spovedania unuia aflat pe patul de moarte ar trebui să fie concisă
dar nu, nu e cazul lui Kirov.
Aşa că trecem la pagina 102,
unde citim din nou.
Învestigând neregulile financiare din cadrul Centralei Moscova,
au fost puşi sub semnul întrebării doi ofiţeri ai directoratului lui Karla.
Ca rezultat al activităţii mele, amândoi au fost executaţi sumar.
Şi astfel am ajuns personal în atenţia lui Karla însuşi.
Se confirmă, Molly? Da. Prin rapoarte de grad 4, de atunci.
Ce înseamnă asta, dragă? Înseamnă că poate, şefu'.
E în regulă, George? Pari cam neliniştit.
Eu? O, da, mulţumesc. Sunt bine.
Nu merităm să ne spui, nu? Bine.
Bun. Capitolul doi.
Karla îI convoacă pe Kirov la bârlogul lui din pădure.
Kirov dă fuga, cu sufletul la gură.
Faţă în faţă. Fără martori.
O cabană mică de lemn. Atmosferă austeră.
Karla întreabă dacă lui Kirov i-ar plăcea un post în Europa.
Kirov zice că da.
Strickland, vezi de paharele oamenilor.
Interesant.
Karla îi lăsa lui Kirov impresia unui om nervos, stresat. Fuma ţigară de la ţigară.
Mereu făcea aşa. Ce?
Întotdeauna a fost un fumător înveterat.
Chiar era?
Nu credeam să aibă vreun viciu.
Bla-bla-bla.
Trebuia să fiu reponsabil pentru administrarea conturilor financiare
ale tuturor unităţilor Directoratului XllI din următoarele oraşe...
Apoi continuă să le numească.
Bonn, Hamburg, şi altele.
Peter? Da?
Nu te pierdem prin labirint? Nu, domnule.
Aş vrea să te ţii în siajul lui George. Ştii asta?
Nu, domnule. Ei, Bine, acum ştii.
OK?
Ceva interesant: Karla m-a prevenit că mi se va cere să găsesc false identităţi,
sau legende, pentru viitorii agenţi.
Acum suntem la ce interesează.
Adaugă o notă pentru cretini. Legenda este biografia unui spion.
Mulţumesc, Oleg. George. Saul?
Dă-ţi drumul. la un scotch. Dacă insişti.
Bun. Să mergem mai departe.
Nu eram de mult timp la Paris, când un mesaj de la Karla mi-a făcut cunoscut
că era nevoie urgentă de o legendă pentru o agentă în vârstă de 26 de ani.
Karla îmi indica în mesaj câteva familii de emigranţi care ar fi putut fi presaţi
să adopte o astfel de agentă ca fiind propriul lor copil,
întrucât şanajul era o metodă preferabilă mitei.
Are dreptate. Noroc!
Cu inflaţia asta, şantajul e singurul lucru care îşi păstrează valoarea.
Pagini lipsă.
Kirov aruncă năvodul după emigranţi, fără rezultat.
Karla face presiuni pentru mărirea eforturilor.
Kirov se conformează, dar o dă în bară din nou.
Kirov era un incapabil, nu-i aşa. George? Da.
Karla nu se încredea în proprii oameni. Asta vrei să spui.
Aşa a ajuns la strâmtoare
şi a ajuns să recruteze maimuţoi ca şi Kirov
Da. Un idiot.
De felul celor care n-ar fi reuşit niciodată să facă faţă la Sarratt.
Apropo, George. ai strâns cumva cu uşa pe tipul ăla, Mostyn, din întâmplare?
Ce vrei să spui? Mă gândeam eu. De-asta I-am concediat.
Am încercat să-I vând celor de la BBC, dar n-aveau nevoie de el.
Ce mai e cu el, Strickland? E la pensie.
A aderat la un ordin de călugări franciscani, lângă Ipswich
Ipswich? Ciudat loc pentru rugăciune.
Ideea e, bănuiesc eu,
având pus la punct un aparat antrenat să-i accepte modul lui despotic de a conduce,
Karla nu îndrăznea să-I folosească pentru afacerea asta.
Asta vrei să spui? Da.
Deci avem de-a face cu nişte fraieri, nu cu sponi.
Nu fraieri, oameni obişnuiţi. Vrei să spui că spionii nu sunt?
Karla era stresat. Trebuia să rişte.
Adică să purceadă la asasinate. Asta s-a întâmplat cel mai recent.
Eşti foarte tolerant zilele astea, George.
Da? Dacă tu zici...
Şi foarte blajin. Molly? Da, şefu'.
Ai verificat şi ultimele aspecte? Da. Se potrivesc.
Bravo
După ce n-am avut, un timp, succes în a găsi o legendă...
Doamne, ce proză!
...a găsi o legendă, Karla m-a convocat din nou
şi mi-a adus la cunoştinţă cazul femeii Ostrakova,
a cărei fiică nerecunoscută era cetăţean sovietic.
După ce am abordat-o pe Ostrakova,
şi obţinerea unui permis de şedere francez pentru fiica ei, Alexandra,
mi s-a ordonat să aloc imediat
suma de 10.000 dolari americani lunar din bugetul operaţional al Parisului.
Această sumă lunară nu trebuia folosită de mine, personal,
ci trebuia transferată unei bănci din Thun, în cantonul elveţian Berna.
transferul se efectua prin standing order în contul Dr. Adolf Glaser.
Glaser este numele de cod al consilierului comercial al ambasadei Sovietice la Berna.
Numele său real este Grigoriev.
Ştiu asta întrucât Karla mi-a spus, pentru cazul în care ar fi apărut complicaţii.
Asta e tot ce ştiu.
Mai este şi un post scriptum drăguţ.
Otto, prietene, te conjur să ai grijă de aceste confidenţe. M-ar putea ucide.
Avea dreptate.
Acesta e testamentul lui Kirov, am putea spune.
Asta e tot, George. Da.
Molly, fi atentă la mine, te rog.
Am să vorbesc rar, că sunt greu de cap.
Unu. Ostrakova îi scrie lui Vladimir.
Mesajul ei evocă amintiri.
Doi. Vladimir trimite o copie a scrisorii ei lui Otto Leipzig.
Trei. Leipzig pleacă la Paris, unde primeşte confirmarea de la Ostrakova,
da, Oleg Kirov se agită din nou.
Patru. Leipzig îI ademeneşte pe Kirov la Hamburg, unde îI frige.
Totul e clar până aici? Peter, mă urmăreşti?
Cred că da, domnule.
Cum merge căsnicia? Minunat, mulţumesc.
Mai vorbim peste trei ani.
Una peste alta, Leipzig i-o pune lui Kirov, şi îI înştiinţează pe Vladimir.
Între timp, acolo la el, lui Karla îi pute oarece.
ÎI aduce pe Kirov la Moscova sub pretextul unei promovări
dar îI spânzură de urechi.
Kirov ciripeşte, normal, repede.
Acum Karla încearcă să bage din nou pasta de dinţi în tub.
ÎI ucide pe Vladimir în timp ce se îndrepta spre întâInirea cu noi. Apoi pe Leipzig.
Încearcă s-o doboare pe bătrânică, dar nu reuşeşte decât să o rănească.
Care e starea lui de spirit acum? Nerăbdător.
de ce nu-şi dezgroapă comoara, să o mute altundeva şi să-şi acopere urmele?
Căcatul a nimerit în ventilator. Kirov s-a spovedit.
Poate comoara refuză să fie mutată. Poate că optiunile lui Karla s-au epuizat.
E o prostie să păstrezi neatins contul elveţian.
A fost o prostie să folosească un tâmpit ca şi Kirov.
A fost o prostie să o abordeze pe Ostrakova,
şi să creadă că omorând trei oameni va face ca lucrurile să nu transpire.
lar Karla chiar crede asta, altfel Grigoriev n-ar mai fi încă în Berna.
Azi încă, Grigoriev, consilier al Ambasadei Sovietice la Berna, e viu şi la post.
Apoi, mutarea contului bancar ar fi total inutilă.
Aşadar, ce pune Karla la cale?
Să-şi asigure pensia. Chiar?
Cu toţii am avea nevoie de ceva pus deoparte, dar chiar aşa?
Are vreo păsărică pe undeva?
Cine să merite zece mii pe lună, plus întreaga lui carieră?
E o chestiune simplă, dacă Serviciul tău vrea sau nu produsul.
Personal, găsesc că orice altceva e lipsit de importanţă.
Aşa zici tu?
Aşa zici, o, Doamne?
Ei bine, îI vreau.
O vreau şi pe Mona Lisa şi pe preşedintele Republicii Chineze.
ÎI vreau pe Karla pe un scaun fierbinte la Sarratt, scuipându-ţi povestea vieţii.
Îi vreau pe verişorii americani să-mi mănânce din palmă.
Vreau tot meciul, desigur...
Nu e cumva vreun complot bolşevic pervers, George,
menit să ne ademeneasca spre distrugerea noastră definitivă?
Mă tem că nu mai merităm efortul.
În regulă, Maud. Să-i lăsăm în pace pe oamenii ăştia.
Să mergem în grădină.
Vei avea nevoie de oameni. Pentru filaj, curieri, pază, toate jucăriile interzise.
Nu-mi povesti de astea. Găseşe-ţi-i singur.
Cu banii e altceva.
După cum se mişcă trezoreria, te-aş putea face pierdut prin conturi ani de zile.
Spune-mi doar unde, când şi cât.
Am să fac precum Karla şi am să şmecheresc conturile.
Paşapoarte? Ai nevoie de ceva adrese?
Mă descurc. mulţumesc.
Am să te supraveghez zi şi noapte.
Dacă planul eşuează în vreun scandal,
n-o să-mi spună nimeni că ar fi trebuit să te ţin sub supraveghere.
Am să spun că întreaga catastrofă e un exemplu de întreprindere privată ridicolă.
a unui spion senil care şi-a pierdut minţile.
Individul ăsta din Berna, Grigoriev, cel cu banii.
E următoarea ta ţintă? Ce ştim despre el?
Imaculat, ca zăpada. Unul dintre cei foarte puţini.
Consilier comercial pe bune.
Fost profesor de economie la o universitate bolşevică. Nevastă-sa e o hoaşcă.
ÎI vreau pe Toby Esterhase. E un escroc.
Da, este.
Mi-ar trebui şi o casă conspirativă în Londra, undeva lângă aeroport.
Guillam o poate găsi. Vorbeşte cu Strickland.
Mai bine o închiriem noi, incognito, dacă nu te superi, şi-ţi trimitem factura.
Millie McCraig să vină să aibă de grijă de ea.
Aş vrea toate înregistrările,
în special cele care se referă la tiparele comportamentale ale lui Grigoriev.
Deasemenea şi dosarul privindu-I pe Karla.
Din moment ce tu le-ai scris, nu cred că te pot refuza. Altceva?
Dacă mai e ceva, am să te anunţ.
Ai toată binecuvântarea mea, negabilă. Îţi mulîumesc.
Cine e această Millie McCraig? Cineva... special?
Doar cea mai bună menajeră a ta. Şi cea mai veche.
În ceea ce-I priveşte pe Lacon... Ce-i cu el?
E cam indiscret. Habar n-are dacă e vulpe sau vânător.
Nu îI vreau pus la curent. Presupun că nu.
Regret că ai devenit un instrument în toată ipocrizia imperială, dar... asta e.
Ce mai face Ann? Bine, mulţumesc.
Karla mai are bricheta aceea pe care ţi-a dăruit-o ea? O mai foloseşte?
Găsesc că e destul de supărător. Cred şi eu.
Ce s-a întâmplat? Karla ţi-a şterpelit-o, nu-i aşa?
Sau i-ai dăruit-o tu, într-un moment de slăbiciune?
ÎI interogaseşi la Delhi. Atunci ţi-a scăpat printre degete.
Era doar o brichetă obişnuită, marca Ronson.
Pe vremea aia le făceau ca să dureze, nu-i aşa?
Aşteaptă aici
Mă lasă să folosesc întregul etaj superior. 5000 de franci pe lună, preţ special.
Chiar special.
Ceva de transmis? Nu. Nimic până săptămâna viitoare.
De câţi oameni ai nevoie?
Pentru slujbe de 24h pe zi am nevoie de 12.
Cu mai puţini, îmi prind urechile. Patru echipe de câte trei. Minimum.
Au şi un preţ special? Pentru George, o fac pe gratis.
Nu avem perspectivă dinspre vest. Cum rezolvi asta?
George, lasă pe mine. L-ai angajat pe Toby, primeşti un serviciu marca Toby.
Maşini, Toby. Nu putem fura dubele de poştă elveţiene, oricât ar fi de economic.
George.
E cea care atârna în biroul dvs. Probabil că Saul a aruncat-o aici.
Vrei o poză de-a lui Karla? Îţi fac rost de una mai recentă.
Provenienţă autentică, fără îndoială. Taci.
Mersi, Toby. Mă interesează doar originalul.
Chelner.
George, crezi că prea ne ridicăm în slăvi femeile?
Oare aici greşim noi?
Poate că da, Oliver.
Dacă n-ar fi aşa, atunci de ce Val face mereu pasiune pentru căcaţi?
Am fost învăţaţi că trebuie să ne iubim femeile.
Dacă nu le faci să se simtă iubite în orice moment, o iau pe arătură.
Dar tipul ăsta cu care e Val
Dacă îI supără sau îi vorbeşte obraznic,
ăsta ar fi în stare să-i învineţească un ochi.
Noi doi n-am face niciodată aşa ceva, nu?
Şigur că nu.
Grazie, signori.
Uite, crezi că dacă m-aş duce şi aş înfunta-o la el acasă, făcând pe durul,
ameninţând-o cu un proces, ş. a. m. d. ar putea ajuta la ceva?
Sunt mai mare decât el, pentru Dumnezeu. Am şi influenţă, oricum m-ai privi.
Vacanţă plăcută. O meriţi.
Mergi undeva la căIdură? Mă gândeam doar să călătoresc, oriunde..
Norocosule.
Doamne, îţi invidiez libertatea.
Mi-ai fost de ajutor. Am să-ţi urmez întocmai sfaturile.
Nu ţi-am dat niciun sfat.
Cealaltă treabă a ieşit de pe ordinea de zi. Am auzit de la Saul.
N-a ieşit nimic? Chelsea.
Fii binecuvântat, George. Mi-ai fost de ajutor.
Suntem făcuţi la fel, George.
Amândoi patrioţi. Dăm, nu luăm.
Instruiţi pentru serviciile noastre, pentru ţară.
Trebuie să plătim tributul.
Dacă Ann ar fi fost agentul tău, în loc să-ţi fi fost soţie,
probabil că ai fi condus-o foarte bine.
Bună ziua, doamnă Tremedda.
Bună. Harry.
Cum e blestemata Londră? Blestemată, ca de obicei.
Aşa şi pare.
Mulţumesc
Nu mai e ca înainte, nu-i aşa? Dacă nu e năravul, e temperamentul.
Nici măcar proprii copii nu mai vin să-I vadă. Doar nepoata.
Micul dejun? Nu.
Plimbare? O plimbare scurtă ar fi bună.
Doar plăcută? Ador să mă plimb.
Poţi să porţi cizmele lui Harry? Întotdeauna am făcut-o.
Poţi să-i iei şi haina.
Lemnele alea, doamnă Tremedda. Trebuie că sunt umede.
Lemnul de ulm nu arde niciodată. Umed sau nu.
Saul Enderby încă mai conduce corabia?
Dacă tu numeşti asta condus...
Obişnuiai să spui că ei au fost cei care au distrus Anglia.
Da? Şi cine erau ei? Am uitat.
Cea mai mare parte a familiei mele.
Inclusiv unchiul Harry. Cu ce au greşit?
Rîmânând neschimbaţi, presupun.
Au ratat schimbările. Nu le-au putut face faţă.
Au amanetat viitorul. Ce ştiu eu...
Nu ştiu la ce mă gândeam.
S-a întâmplat acum o sută de ani.
Am să plec pentru o bucată de vreme. Nu voiam să-ţi spun la telefon.
În străinătate? Am o treabă de făcut.
Nu vreu să treci pe la locuinţa din Bywater Street în lipsa mea.
Ai venit să-mi spui că n-am voie în Bywater Street?
Într-un fel.
Lasă-mă să încerc altfel.
Dacă Bywater Street nu ar fi fost interzis, mi-ai sugera să merg acolo?
Sau vrei să-mi spui că mi-e interzisă pentru totdeauna?
Lucruri practice. E o întrebare practică.
Cât timp ai să lipseşti? Câteva săptămâni. Poate mai mult.
Unde vei sta? La hotel.
Pe urmă, înapoi în Bywater Street? Dacă nu va fi sărit cumva în aer.
E ca o piază rea pentru tine? Piaza rea.
Expresia lui Bill Haydon. Da?
De ce nu-mi mai spui nimic?
Chiar crezi că îi spuneam ceva despre tine lui Bill Haydon?
Nu erau multe pe care să nu le fi ştiut. Eu sunt tot ce ai, George.
Sunt totul. Nu mai e nimic altceva.
Nu vreau să mai caut.
Aş vrea să faci şi tu la fel.
Pentru Dumnezeu, hai să uităm şi să fim un cuplu plictisit, de oameni căsătoriţi.
Am venit să-ţi spun că atât timp cât voi fi plecat...
Ei bine, e îndeobşte cunoscut în lumea serviciilor de spionaj, de ambele părţi,
faptul că îmi erai foarte dragă.
Aşa că amândoi suntem în primejdie cît timp eu voi fi plecat.
Nu vreau ca cineva să ia ostatici sau să se răzbune.
Ce vrei să spui?
Vreau să rămâi aici, să nu te afişezi, şi să nu mergi la Londra.
Voi trimite doi oameni să te păzească. Trebuie să plec acum.
Cel mare e Arthur, iar celălalt... se numeşte altfel.
Vor fi aici după amiază.
Mă tem că au să cam bântuie pe aici, şi au să-I înnebunească pe unchiul Harry
Şi după, George?
La revedere.
Mulţumeşte-i lui Harry pentru lucruri.
Mulţumesc, Ferguson. Nu ne trebuie prea aranjat, nu-i aşa?
Nu, domnule. La revedere. Mi-a făcut plăcere.
La revedere, Millie.
Cum era? Bine.
Nu pot să vin, George.
Saul spune că n-ar putea explica prezenţa mea.
Îmi pare rău.
Pot să te ajut cu ceva? Nu, mulţumesc.
Nu ai din întâmplare o cutie de chibrituri?
E prima dvs. vizită la Berna, domnule? Da.
Semnaţi, vă rog, aici, domnule Barraclew. Barraclough.
Scuzaţi-mă.
Mulţumesc.
Numărul 18, vreo 800 m, pe dreapta. Familia Grigoriev stă la parter.
lar deasupra? Două bătrâne. Profesoare.
Cei mai mulţi dintre estici locuiesc în Muri, nu aici, în Elfenau.
E o comună. Fac totul în grup.
Se plimbă în grupuri. Cel mai probabil, şi-o şi trag în grupuri.
Grigorievii sunt altfel.
Acum trei luni s-au mutat din Muri, şi au închiriat locuinţa asta pe cont propriu.
3.500 pe lună, George. Plătiţi personal proprietarului.
Cash? Lunar, în bancnote de o sută.
Poliţia e îngrijorată din cauza bombelor.
Ei cred că palestinienii au de gând să arunce locul în aer.
Asta e şi bine şi rău pentru noi.
Dacă ne purtăm stângaci, Gregoriev ar putea crede că suntem poliţia locală.
Asta însă nu ţine pentru poliţie. Înţelegi ce spun?
Poliţia elveţiană, George...
Ai nevoie de toată protecţia posibilă. Sunt costisitori, dar merită.
100 m. pe dreapta, George. Uită-te după un Mercedes negru în faţa casei.
Ceilalţi folosesc parcul auto al ambasadei. Grigoriev îşi conduce propriul Mercedes.
Când şi I-a luat? Acum trei luni, la mâna a doua.
Tot atunci când s-a mutat din Muri.
Sunt acasă! I-ai văzut?
Mergem să mai trecem o dată, OK? Nu, Toby.
George! Nu.
Era maşina lor, aia? Da
Îşi iubesc maşina. O lustruiesc non-stop.
Grigorieva şi-a luat permisul de conducere cu două luni în urmă, şi e groaznică.
Ştii ce mi-a spus Paul Skordeno?
Zicea, Toby, vreau spor de risc pentru că trebuie s-o urmăresc pe femeia asta.
Acum, eşti gata, George?
Schimbăm aici pentru toate staţiile din est.
Azi a fost la fel ca toată săptămâna trecută şi la fel ca cea de dinainte.
În fiecare joi e la fel.
După serviciu el îşi duce Mercedesul la garaj,
face plinul, schimb de ulei, cere bonul şi pleacă acasă.
la ora şase fix soseşte o maşină a ambasadei şi din ea iese Krassky.
curierul obişnuit de joia, de la Moscova.
Singur.
Un tip foarte agitat. Un profesionist.
Dar pentru a-I vizita pe Grigoriev, Krassky încalcă procedurile, şi merge singur.
Stă puţin, şi pleacă din nou. De ce?
Sunt ambii soţi Grigoriev când sună el? Sigur. Mereu.
Aduce ceva cu el? În mână, nu.
Pleacă ducând ceva? Nimic vizibil.
Căt stă? O jumătate de ora. Poate mai mult.
Este foarte neobişnuit pentru un curier, George.
E foarte periculos dacă n-are spate de la Moscova.
George, ascultă, OK?
Cei de la supraveghere îşi imaginează diferite lucruri. Trebuie. E treaba lor.
Există o fată care lucrează în secţiunea pentru vize a ambasadei.
Băieţii îi spun Mica Nataşa.
Sâmbetele vine la muncă, la ambasadă.
De câteva ori, Grigoriev a condus-o acasă.
Am făcut nişte poze. Nu-s rele.
Poate băieţilor le place asta doar din cauza Grigorievei.
ei bine, lor le e simpatic tipul.
Ştii tu cum sunt ei. E vorba de dragoste sau ură, de fiecare dată. Pe el îI plac.
Ce crezi de Grigoriev? Ce e el?
E clar că nu e un agent antrenat, George.
N-are de-a face cu spionajul. De fapt, e o catastrofă.
Dar nu e nici sigur. E o corcitură.
Deci, în ce parte va sări când avem să-I lovim?
Să-I frigi, George, e întotdeauna periculos, inţelegi?
Unii fac pe eroii şi vor să moară pentru patrie.
Alţii se dau pe brazdă şi stau cuminţi din momentul în care ai pus mâna pe ei.
Prăjeala îi atinge pe unii la î ndârjire.
Deci cât e de conştient? De noi?
George, e rus. OK? Un rus crede că până şi fluturii îI spionează.
Dar habar n-are că noi suntem aici. Cu siguranţă.
Vreu să-i pui coadă non stop. Dacă se deplasează, schimbă mereu filajul.
Mai bine îI scăpaţi, decăt să vă afle. Am înţeles.
Ai suficiente mijloace de transport? Aş fi stânjenit dacă aş avea mai multe.
Cum a decurs repetiţia? Uşor.
La ce oră vrei să fiu acolo? Cel mai devreme, la 11.
Grigoriev nu va sosi înainte de 12. Voi fi acolo la 11.
Noapte bună. Noapte bună, George. Mult noroc.
Saşa, scoală-te imediat.
Saşa, trezeşte-te!
Ai să întârzii la micul dejun.
Celelalte fete se vor uita la tine şi vor spune că proştii de ruşi întârzie mereu.
Saşa?
Saşa! Vrei să pierzi rugăciunea?
Dumnezeu se va înfuria pe tine.
Va fi trist. Va plânge. Va trebui, poate, să se gândească la o cale de a te pedepsi.
Saşa, ai uitat că ai un musafir astăzi?
ÎI aştept pe domnul Jacobi.
Vreu o cafea cu frişcă la pahar, vă rog.
Dacă vreţi la pahar, ar trebui să luaţi şi un şnaps lângă.
Merge şi la ceaşcă.
A! Herr Jacobi. Hans! Cum merge?
Şnaps? Perfect.
Soţii Grigoriev au părăsit locuinţa acum cinci minute.
Ea conduce. Foarte probabil că vor muri înainte să ajungă aici.
Săptămâna trecută ea a condus? La fel şi cealaltă săptămână.
Ea insistă, George. Femeia aia e un monstru.
De ce merge la bancă acum, când nu e nimeni care să distragă atenţia de la el?
Pentru că ia în mod greşit liniştea drept siguranţă.
Preferă ora prânzului pentru că nimeni din Thun nu-şi lasă prânzul să meargă la bancă.
Locuri goale, perioade goale.
Tipul e jenant de ţipător.
Ascultă, va fi o zi minunată, crede-mă.
tu doar stai deoparte şi bucură-te de spectacol.
Tu ai scris scenariul, George. E spectacolul tău.
Herr Jacobi. Ja
Să fie două.
Ciao.
Toţi sunt pe poziţii. Cu toţii sunt fericiţi.
Grigoriev!
Bună dimineaşa. Bună. 10.000, ca de obicei, vă rog.
Grigoriev a retras ca de obicei 10.000.
La fel ca săptămâna trecută, şi ca cea precedentă.
L-am prins, George. Toată scena. Băieţii şi fetele sunt fericiţi.
George, sunt fantastici. Cei mai buni.
Niciodată n-am avut aşa buni.
Ce crezi de el?
Ai văzut-o pe Litzi Meinertzhagen certând-o pentru parcare?
Cum o fotografia tot timpul. George, o iubesc pe fata aia.
Unde pleacă Grigorievii de aici? lau prânzul la bufetul gării, clasa întâi
Grigoriev ia o salată.
Ea, o friptură cu cartofi prajiţi, un pahar de bere şi o felie de tort.
George. tipul va ceda, crede-mă.
N-ai avut o nevastă ca aia. Nu, nu cred.
Crezi că i-ar plăcea să fie închis în două camere la Moscova, cu scorpia aia?
Fii fără grijă.
Salutări, Alexandra Borisova.
Salutări, unchiule Anton. Poartă-te frumos!
Ar trebui să-ţi cumperi agrafe maro, să-ţi prinzi pantalonii când mergi pe bicicletă.
Repetă-mi, te rog, numele tău complet, cu patronim cu tot.
Numele meu e Tatiana şi vin din Lună.
Acum două săptămâni ai cerut o carte cu Torentele primăverii
de scriitorul sovietic Turgheniev
Ai citit-o, sau nu?
Maica Felicity mi-o citea, dar era cam răguşită.
Şi la ce pagină ai ajuns?
Te-am minţit.
A încetat să-mi mai citească drept pedeapsă ca am bătut din picior.
Pagina? Patru mii opt.
De unde vii, unchiule Anton, te rog?
Fii atent în timp ce vorbesc.
Până ce îmi spui...
...adevăratul meu unchi...
refuză să mai răspundă la vreo întrebare.
Cine îţi dă banii ca să plăteşti pentru detenţia mea aici?
Cui îi dai răspunsurile mele pe care le notezi cu atâta meticulozitate?
Repetă-mi, te rog, numele tău complet, cu patronim cu tot.
Alexandra Borisovna Ostrakova.
Cum te simţi săptămâna asta, Saşa?
Mulţumesc, unchiule Anton. Mă simt mult mai bine săptămâna asta.
Doctorul spune că crizele mele sunt de domeniul trecutului.
Ai primit, prin orice mijloace, poştă, telefon, direct,
vreo comunicare de la persoane din afară?
De ce nu faci niciodată dragoste cu mine, unchiule Anton?
Ai putea, ştii.
Unchiul Anton şi cu mine ne-am logodit, Maică Felicity.
La revedere, Saşa.
Pe săptămâna viitoare.
Pagina patru mii opt?
Crezi că eşti nebună?
Domnule Barraclough, telefonul
Un anume domn Anslem.
Barraclough
Biroul din Geneva tocmai ne-a informat că directorul general e în drum spre Berna
Cu soţia? Doamna e într-o excursie cu copiii.
Dacă puteţi să ne întâInim la birou, Mr. Barraclough.
Ajung într-un minut.
Sunt un bun elveţian. Mai întâi afacerile ÎI pun împreună cu cheia. Doriţi un taxi?
Nu, mulţumesc. Merg pe jos. Da, domnule.
Grigoriev a părăsit ambasada acum cinci minute, singur.
Se îndreaptă spre oraş. Ce spui? Unde e nevastă-sa?
La cules de ciuperci cu copiii, în pădure.
Cine e cu el? Doi pe jos, maşină în urmă, doi înainte.
Îi dăm drumul, 'au ba? Unde ziceai că merge?
În oraş. De unde să ştiu? Poate merge la Nataşa.
ÎI avem singur, George. Acum ori niciodată.
Cine e la casă? Două fete, plus Karli Matt pe bicicletă.
Lumină verde, George? E vorba de secunde aici, George.
Şi cu nevasta? Pete Eggli cu încă doi.
Lumină verde. Să-i dăm drumul!