OAMENII LUI SMILEY
Traducerea ºi adaptarea, Magister Ludi
Pe parcursul acestui film, "Circul" face referire la MI-6, serviciul de spionaj britanic (n.t.)
Bunã ziua!
Vã numiþi Maria Andreevna Ostrakova?
Nãscutã în Leningrad, pe 8 mai 1927?
Salutãri de la fiica Alexandra, din Moscova
ªi de la oficialitãþi.
- E prea cald pentru fãcut dragoste. - Trebuie sã-þi vorbesc despre Alexandra.
- Sã mergem! - Nu urca în autobuz.
- Spuneþi-i sã încerce sãptãmâna viitoare! - Alexandra are nevoie de mama ei.
La dracu!
Aici se ºtie cã în Rusia duceai o viaþã imoralã?
Poate cã nu le pasã, într-un oraº plin de curve.
În 1948, la vârsta de 21 de ani
te-ai cãsãtorit cu trãdãtorul Ostrakov Igor
În 1950, numitul Ostrakov a fugit, trãdând, în Franþa
cu ajutorul emigraþiei reacþionare
Lãsându-te în urma lui, la Moscova.
În ciuda ºanselor reduse de acceptare
ai fãcut cerere pentru paºaport pentru a te alãtura soþului, în Franþa. Corect?
Avea cancer. Era datoria mea de soþie sã o fac.
Domnule, aº prefera ceai cu lãmâie.
Între timp...
În ciuda pretinsei griji pentru soþul tãu, trãdãtorul Ostrakov
ai avut totuºi o relaþie adulterã cu Glikman Joseph,
un evreu cu patru condamnãri pentru comportament antisocial.
Ca rezultat al acestei relaþii,
ai nãscut o fiicã, Alexandra.
- Corect sau fals? - Unde e?
Unde e Glikman? Ce-aþi fãcut cu ei?
În ianuarie 1956,
ca un act de clemeþã,
þi s-a eliberat un paºaport cu condiþia ca Alexandra
sã rãmânã la Moscova.
Ai depãºit perioada de ºedere, rãmânând în Franþa, abandonându-þi copilul.
N-ai primit niciun mesaj de la ea?
Am aflat doar cã a intrat la orfelinat ºi a primit un alt nume.
Pentru ea eram moartã.
Dar nu eºti. Amantul tãu, Glikman, este.
- CÃ¢t despre infractoarea ta fiicÃ£,... - Infractoare?
ÃŽn 20 noiembrie 1966, pentru evadare din orfelinatul de stat,
ºase luni de detenþie corecþionalã.
Ce hotãrãºti?
N-am auzit.
Îmi pare rãu. Fiþt amabil...
repetaþi ceea ce spuneaþi.
Presupunând cã s-ã decis ca Uniunea Sovieticã sã se debaraseze
de un astfel de element antisocial,
vrei ca fiica ta, Alexandra, sã þi se alãture în Franþa?
Alexandra?
Aici? La mine?
Vrei sã faci o cerere formalã pentru asta?
Da.
Dimineaþã vei merge la Ambasada Sovieticã unde vei întreba de ataºatul Kuzneþov.
Ataºatul Kuzneþov se ocupã de reîntregirea familiilor.
Nu vei spune nimãnui de întâlnirea asta. Nu vei pomeni de vreun tratament special.
Kuzneþov îþi va cere sã completezi niºte formulare.
Îþi va da ºi o fotografie a Alexandrei.
Vei duce aceste formulare la ministerul de Interne francez,
unde vei îndeplini unele formalitãþi.
- Tovarãºa Ostrakova? - Doamna.
Doamna. Vã rog, pe aici.
Aici, data ºi locul naºterii.
aici numele pãrinþilor, iar aici, data cãsãtoriei cu rãposatul soþ.
Fotografiile fiicei dvs. pe care le veþi duce împreunã cu formularele
La Ministerul francez de Interne.
E fiica mea?
Mulþumesc, tovarãºe.
Mulþumesc.
Au fost vremuri când m-am purtat necuviincios la adresa Ta.
Îmi cer iertare.
Au fost ºi vremuri cãnd mã îndoiam cã exiºti.
Dar nu mã lãsa sã mã îndoiesc de existenþa fiicei mele!
Era un general pe care soþul meu îl cunoºtea, Serghei.
Fost în Armata Roºie. A venit la Paris ºi a înfiinþat o organizaþie a emigraþiei.
Vladimir
Ce s-a întâmplat cu el?
Încerca sã porneascã al treilea rãzboi mondial. Francezilor nu le-a plãcut.
I-au interzis activitatea. A plecat la Londra.
- Soþul meu spunea cã era de încredere. - Nu mi-aº lãsa nevasta cu el.
Gãseºte-l. Am nevoie urgentã de adresa lui.
Întreabã în numele tãu, nu pomeni de mine.
Desigur.
- Bunã dimineaþa, Mikhel. - Bunã dimineaþa, domnule General.
Bobcik!
Doamnã, doresc o convorbire cu Hamburg.
iar pe urmã aº vrea sã ºtiu costul convorbirii.
ªezi, Bobcik!
Aici Gregory. Trebuie sã vorbesc imediat cu Otto.
Vã trimit un pachet foarte important.
Scrisori primite prin curier la locul de muncã, la vârsta dvs.!
Drãguþ!
Aþi primit scrisoarea mea în siguranþã doamnã?
Sunteþi foarte scund pentru un general.
Nu sunt general, doamnã. Sunt aghiotantul sãu.
Da, el este.
Cine e? Ce vrea cu fiica mea? Cum de îl cunoºti?
ªtii ce spuneam, în lagãr?
"Întrebãrile nu sunt niciodatã periculoase. Numai rãspunsurile."
Nu era poza ei. Aceea nu era niciodatã fiica lui Glikman.
Am vãzut-o. I-am dat naºtere. Arãta cât trei evrei deodatã.
Mi-a spus, "Pãstreazã tãcerea. Orice indiscreþie ºi nu-i vom da drumul."
N-am fost discretã. I-am scris Generalului. Vorbesc cu tine.
Nu sunt obiºnuitã cu conspiraþia. O urãsc.
Ascultã...
Nu-mi poþi spune numele tãu?
Îmi vreau copilul.
Porcul ãla mi-a amintit cã sunt mamã
O parte din bãtrâna asta pãcãtoasã ar vrea sã-i creadã minciunile. Spune-mi ce sã fac.
V-am spus deja prea multe. Tot ce conteazã e cã l-aþi identificat
Dacã intervine vreo crizã, scrieþi-i Generalului la adresa asta, la Londra.
Numiþi-l Miller. dl. Miller.
Sub nicio formã, nu folosiþi telefonul. Niciodatã.
Nu vã amãgiþi. Pericolul nu a trecut. E doar începutul.
Nu deschideþi uºa strãinilor.
Fiþi vigilentã. Curajoasã.
- Cine mai e în pericol? - Cu toþii suntem.
Toþi care avem cunoºtinþã de afacerea asta.
- ªi fiica mea? - Nu.
Alexandra nu are niciun rol în asta. Nu ºtie nimic.
Am sã mã gândesc la dvs. ca la un magician, ºi am sã mã rog sã vã reuºeascã trucurile.
Îþi vorbesc în calitate de camarad de arme al tatãlui tãu.
Ca generalul ºi prietenul sãu. Auzi?
Ajungi în Hamburg miercuri dimineaþa. S-a înþeles?
- Am spus, "s-a înþeles?"! - Îmi pare rãu. Sunt englez.
Nu vreau. Nu. Clar!
Trage pe... stânga!
Eºti nebun!
Ai uitat cum monstrul rus ne-a pângãrit þara?
Deportãrile, omorurile, lagãrele?
Cei mai buni oameni executaþi, între ei - tatãl tãu?
Ai uitat asta, spre ruºinea ta? Ascultã.
D-zeu face istoria ajutându-se de tot felul de creaturi ciudate si inadecvate.
Ai sã fii una din ele, s-a-nþeles?
Da.
- Repetã! - Da.
D-nã Ostrakova! Un domn a întrebat de dumneavoastrã.
Erau doi. Îmbrãcaþi la fel. Oficiali.
Sunt încã aici.
Alo.
Aici Gregory. Îl caut pe Max. Vã rog, am ceva foarte important pentru el.
- De unde sunaþi? -Nu conteazã. Am destule fise.
Trebuie sã vorbesc urgent cu Max.
Aºteptaþi, vã rog.
Max nu poate vorbi acum.
Îmi pare rãu.
Dacã puteþi reveni la 2:30...
- Da. Posibil, atunci. - Spune-i lui Max.
Da. 2:30
Dã-mi-l pe Max, imediat!
- Max nu e aici, îmi pare rãu. - Trebuie sã aibã loc o întâlnire.
Disearã. O Întâlnire sau nimic.
Insist asupra Regulilor Moscovei.
Spune-i lui Max cã am luat legãtura cu niºte prieteni
Da. ºi prin prieteni, cu vecinii.
Spune-i asta lui Max.
O întâlnire.
Da. Se poate aranja o întâlnire. Da.
Puteþi reveni într-o orã, vã rog?
- Alo! - Dl. Strickland?
Sunt Mostyn, de la Cazuri Diverse, domnule.
Am o solicitare pentru casa conspirativã din Hampstead, disearã.
- Nu poate veni aici? - Nu. Insistã asupra Regulilor Moscovei.
Vodka...
George. Aici, Oliver Lacon.
George, te-ai trezit?
E o urgenþã, George.
Îþi aminteºti de bãtrânul general care locuia la Paris?
Avem nevoie de cineva din trecutul sãu, care îi cunoºtea felul de a fi.
Avem nevoie de tine, George.
L-aþi cunoscut personal, domnule, sau nu mã priveºte?
Am lucrat cu el.
Aºa am înþeles ºi eu.
Cel mai probabil au încercat sã-l percheziþioneze ºi au fost întrerupþi.
- Aº putea sã-i vãd faþa, Superintendent? - Sunteþi sigur?
Da.
Hall, sergent Pike! Veniþi aici!
Întoarceþi-l.
- Ar trebui sã te strãduieºti mai mult. - Hai, mai cu putere!
Doamne!
Ia-l de aici, repede!
Îmi pare rãu, domnule. E tânãr.
Cei mai mulþi se aºteaptã la o împuºcãturã în piept. O gaurã rotundã, curatã.
Cred cã televiziunea e de vinã. Un glonþ modern poate smulge un braþ sau un picior.
ªtiþi ce a putut face asta? N-am mai vãzut de mult aºa o ranã.
- Balistica nu e domeniul meu. - Nu, desigur.
Aþi vãzut destul, domnule?
Purta mustaþã? Sergentul a descoperit o urmã de pãr alb pe maxilarul superior.
O mustaþã militarã.
Cel mai mult cred cã aþi vrea sã ºtiþi cum a ajuns aici bãtrânul domn.
Mulþumesc. Da.
- Sergent Pike. -Da, domnule.
Acoperã-l. ªi spune-i agentului Hall
Cã n-aº putea sã-l opresc din vomitat, dar nu-i voi tolera limbajul ireverenþios.
Am înþeles, domnule.
Acum vã dau varianta autorizatã. Sunteþi gata, domnule Smiley?
Vine pe aici, în josul pantei. Încet.
Pãºeºte încet, normal.
Urmele bastonului, în stânga. Cãnd a fost împuºcat, îl þinea în mâna dreaptã.
Am observat cã aþi vãzut ºi dvs. asta.
- Aveþi idee care era piciorul bolnav? - Stângul.
Deci, probabil purta bastonul în stânga.
- Ce vârstã spuneaþi cã avea? - Nu spuneam, dar în jur de 70.
Plus un recent atac de inimã, am înþeles.
Apoi se opreºte brusc.
Eu cred cã a auzit ceva în spatele lui.
Observaþi cum se scurteazã paºii,
distanþa dintre paºi în timp ce se întoarce pe jumãtate, privind peste umãr, poate.
Apoi hotãrãºte sã se grãbeascã. O urmã cu totul nouã.
Pleacã, orice-ar fi.
Din pãcate, orice l-a omorât era în faþa sa, nicidecum în spate.
Cum se explicã asta? Se opreºte din nou.
Nu de tot. Doar o scurtã ezitare. Apoi pleacã din nou.
- Cu bastonul în mâna dreaptã. - Exact.
De ce, când fugi sã-þi scapi viaþa, sã te opreºti, sã schimbi bastonul
apoi sã alergi drept în braþele criminaului?
Aveþi vreo explicaþie, Mr Smiley?
- Aº putea vedea ce avea în buzunare? - Desigur.
O legitimaþie de bibliotecã pe numele V. Miller
O cutie de chibrituri, parþial folositã.
Buzunarul stâng al paltonului.
Un certificat de rezidenþã pe numele Vladimir Miller. Palton, stânga.
Tabletele astea.
Pentru ce credeþi cã sunt? SUSTAC, trei pe zi.
- Inimã. - Desigur.
Un bon de £17.85 de taxi. Straight & Steady din Islington North
Pot sã-l vãd?
O bucatã de cretã galbenã. Palton, stânga.
O batistã cu praf de cretã.
Erau urme de cretã pe mâna stângã. Ne-am întrebat dacã nu cumva e dascãl.
Doi biscuiþi pentru câini.
Am observat urme de muºcãturi pe baston.
Nu credeam cã strãinilor le plac câinii.
- Dumneavoastrã? - Nu cred.
- Crime ºi Operative la staþie, domnule. - Scuze.
- Sunteþi vreun specialist? - Mã tem cã nu.
- De la Interne? - Îmi pare rãu. Nici.
Superiorii mei sunt îngrijoraþi în legãturã cu presa. Se îndreaptã încoace.
Mulþumesc.
- Aþi fost foarte amabil. - Cu plãcere.
- Sergent! Domnule?
- Împachetaþi. - Da, domnule.
Nu, ºefu'. Nu încã
Poate cã s-a rãtãcit.
Nu, ºefu'. Nu bãtrânul George.
Ceva compromiþãtor asupra cadavrului, care sã aibã vreo legãturã cu noi?
Doamne, ai stat ceva timp!
Dacã vrei sã te speli...
- Baia e... - Mulþumesc, Oliver. Þin minte.
Da., ºefu'. E cu noi acum.
Da, Îi voi spune.
Pari îngrijorat, George. N-ai de ce. Suntem acoperiþi.
- Cum s-a comportat poliþia? - Impecabil, mulþumesc.
Da, domnule. Îi voi transmite mesajul.
Doriþi ceai, d-le Smiley, sau ceva mai tare?
Va bea doar ceai, multumesc, Mostyn. Dupã un ºoc, ceaiul e mai sigur.
Cu zahãr, George? Zahãrul înlocuieºte energia pierdutã.
Nici nu ne-am salutat! George, bãtrâne prieten!
Salut, Oliver.
George. Domnul Saul îþi transmite cele mai cãlduroase salutãri, personal.
Mai târziu îºi va exprima gratitudinea într-un mod mai potrivit.
- Tot Enderby e ªeful, nu-i aºa? - Da. Sir Saul Enderby.
Face minuni.
Nu e chiar stilul tãu...
E un tip "atlantic".
Mostyn, unde e ceaiul? Parcã aºteptãm de o veºnicie.
"Presa n-ar trebui sã-i dea atâta importanþã."
Ce mai face Ann? Sper cã sunteþi tot împreunã.
- N-a... plecat, nu? - Bine, mersi.
Urãsc toamna.
- Ce mai face...? - M-a lãsat, futu-i!
A fugit cu instructorul ei enervant de cãlãrie. M-a lãsat cu copiii.
Fetele sunt la internat, slavã Domnului!
- Îmi pare rãu. - De ce? Doar nu-i nevastã-ta.
Închide fereastra aia. Îngheþãm aici.
- La ce secþie eºti? - Cazuri diverse. De pe vremea dvs.
- Un fel de dispecerat operaþional. - Înþeleg
Am auzit cã þineþi prelegeri la Sarrat.
La cursurile pentru debutanþi.
- Cel mai bun lucru din cei doi ani. - Mulþumesc.
Tu. Mostyn.
Tinere Nigel
Nu se noteazã nimic pe hârtie. Ordin de Sus.
Nu existã vreo întâlnire, aºa cã nu trebuie completate niciun fel de formulare.
- Mostyn era ofiþer de caz pentru Vladimir? - Numai în seara asta. Douã cuburi.
Vrei sã spui cã ai delegat cazul bãtrânului lui Mostyn?
Oliver, spune-mi ce treabã am eu aici?
Cu trei ani în urmã, George. Sã Începem de când ai pãrãsit tu "Circul".
Demnul tãu urmaº, Saul Enderby, sub presiunea unui Cabinet preocupat,
a hotãrât asupra unor schimbãri cu bãtaie lungã a practicilor de spionaj.
Mostyn, fã-te cã nu auzi. Vorbesc de politicã la nivel înalt aici.
Una dintre schimbãrile cu bãtaie lungã
a fost decizia de înfiinþare a unui comitet coordonator inter-ministerial,
situat între comunitatea de înformaþii ºi Cabinet, numit "Înþelepþii".
Înþelepþi, pe dracu! O adunãturã de neaveniþi.
Ne spun nouã cum sã ne facem treaba. Ne trag de urechi dacã nu ne facem lecþiile.
- Nu-þi place, George. Se vede pe faþa ta. - Sunt în afarã. Nu-mi pot da cu pãrerea.
Prin urmare
anumite categorii de operaþii clandestine au fost interzise.
Verboten. Corect?
Fãrã provocãri.
Fãrã încurajarea dezertãrilor. Fãrã emigranþi. Fãrã nimic.
- Cum aºa? - Hai sã nu fim simpliºti, te rog, Lauder.
Comitetul înþelepþilor a alcãtuit un catalog al practicilor proscrise.
Grupãrile exilaþilor au fost aruncate la gunoi, George.
Ordine de Sus. Fãrã contact. Fãrã apropiere, mãcar.
O arhivã specialã pentru ele la etajul 5, cu douã chei.
fãrã drept de acces în lipsa acordului scris al ºefului.
- Ce prostie! - George, stai puþin!
- Ce tîmpenie, de la un cap la altul!
Vladimir nu costa mult. Nu era nici o extravaganþã.
- ªtii la fel de bine ca mine cât valora. - L-am admirat.
Nu grupul sãu, nici obsesiile sale. Trebuie fãcutã o distincþie clarã aici.
Omul, da. Nu anturajul sãu.
Niºte fanteziºti, prinþiºori decãzuþi. Niciodatã.
- Înþelepþii aveau dreptate în cazul ãsta. - Era unul dintre cei mai buni agenþi.
- Pentru cã era al tãu? -Pentru cã era bun!
- Era puþin sãrit. - Era loial ºi onorabil.
Era încãpãþânat, aºa cã, poate era ºi puþin sãrit.
În Armata Roºie s-a luptat cu nemþii ca un leu. Altãdatã apreciam asta.
Visa la liberalizarea rusã. În loc de asta, a avut parte de Stalin.
Voia Estonia eliberatã. Nu s-a Întâmplat niciodatã.
Într-o noapte, din disperare, ºi-a oferit serviciile nouã, britanicilor.
La Moscova. Timp de cinci ani a spionat pentru noi din inima capitalei.
A refuzat orice retribuþie. Risca totul pentru noi, zi de zi.
George, asta e istorie. Nu e de actualitate.
Pânã ce a fost deconspirat ºi a fugit la Paris
era cea mai bunã sursã pe care o aveam cu privire la dotarea ºi intenþiile ruºilor
Se gãsea în apropierea comunitãþii de informaþii ºi ne raporta ºi de acolo
Fir-ar sã fie, George! Vremurile alea au apus.
La fel ºi Vladimir. ªi aº da orice sã avem mãcar jumãtate din curajul lui
ºi mãcar o zecime din integritatea lui.
George, suntem pragmatici. Ne adaptãm. Nu suntem pãzitorii vreunei flãcãri sacre.
Te rog, îþi reconmand chiar, sã nu uiþi asta.
Oliver, spune-mi ce caut eu aici.
În regulã, Mostyn. Spune-i.
Vladimir a sunat la "Circ", azi, pe la prânz.
Vrei sã spui cã ieri. Fii mai exact.
- Scuze. Ieri. - Am înþeles.
- A folosit linia de salvare. - Ce înseamnã asta?
Un sistem prin care pãstrãm legãtura cu agenþii defuncþi. O, Doamne!
Agenþi retraºi din activitate, dar care sã mai aflã pe statul nostru de platã.
Deci el a telefonat iar tu ai preluat convorbirea. Ce orã era?
1:15
A spus, "Aici Gregory, Îl caut pe Max."
"Am ceva foarte urgent pentru Max. Vã rog sã-l chemaþi numaidecât."
I-am spus sã aºtepte.
Am tastat "Gregory", iar calculatorul mi-a returnat
"Gregory = Vladimir. Ex-agent. Ex-general sovietic"
"Ex-lider, Grupul Riga."
Am tastat "Max" ºi v-am gãsit pe dumneavoastrã, domnule.
Apoi am tastat "Grupul Riga" ºi am aflat cã aþi fost ultimul lor vicar.
Tu, George? Ultimul lor vicar?
- Credeam cã ai auzit toate astea. - Doar lucrurile esenþiale.
Organizaþiile de tipul Grupului Riga au, tradiþional, doi ofiþeri de caz.
"Poºtaºul", care îi aprovizioneazã
ºi "vicarul" care îi vegheazã, tãtucul lor.
- Care a fost ultimul lui poºtaº? - Toby Esterhase. Nume conspirativ, Hector.
- Pãrea cã s-a pensionat. - Pensionat, pe dracu'!
A ºterpelit jumãtate din bugetul "Circului" Vinde pe sub mânã falºi Picasso amatorilor.
- Taci, Strickland! - Vladimir n-a întrebat de Hector?
Va cerut pe dvs. Îl dorea pe Max ºi pe nimeni altcineva.
- Ai luat notiþe? - Nu, n-a luat.
Linia de salvare e înregistratã automat. ªi e conectatã la un ceas.
astfel încât cunoaºtem exact ºi ora apelului.
A ascultat cineva înregistrãrile? Fãrã sã-l desconsider pe Moystin.
Nu, ºi nici n-o vor face.
Continuã, Mostyn.
ªeful secþ iei mele era în pauza de masã ºi nu era aºteptat sã revinã înainte de 2:15.
- Am tras de timp. Necazul era cã ºeful... - Care va rãmâne anonim.
... n-a revenit pânã la 3:15,
Aºa încât, când Vladimir a sunat din nou la 2:30 a trebuit sã-l amân iarãºi.
- Ai raportat asta ºefului de secþie? - Da, Domnule.
- I-ai pus înregistrarea? - N-a avut timp s-o asculte.
Trebuia sã plece numaidecât într-un weekend prelungit.
N-avem nicio problemã dacã vrem sã cãutãm un þap ispãþitor.
Acel ºef de secþie al lui Mostyn a fãcut-o latã.
Cum a decurs dialogul cu Vladimir la cel de al treilea apel al sãu?
Era furios- Striga la mine.
"Întâlnire sau nimic. În seara asta, sau niciodatã."
"Regulile Moscovei. Insist asupra regulilor Moscovei. Spune-i asta lui Max."
Ce sã-i spui lui Max?
- Adicã, "Spune-i lui Max cã insist asupra regulilor Moscovei."
Oricine a auzit de regulile Moscovei în mijlocul nenorocitului Hampstead?
Ce... ce reprezintã Regulile Moscovei?
Proceduri de urmat în teritorii cu risc extrem.
- Urmãrirea strictã a regulilor. - Mostyn scurteazã povestea.
Întâlnirea a fost stabilitã pentru 10:20.
Existã un pavilion în Hampsted Heath, la cinci minute de mers din East Heath Road.
Semnalul de siguranþã consta dintr-o pionezã nouã
înfiptã la înãlþime în primul stâlp cum intri, pe dreapta.
- ªi contra-semnalul? - Un nenorocit de corn de vânãtoare!
Un semn cu creta galbenã. ªtiu cã galbenul era specific grupului din vremurile bune.
Am înfipt pioneza, m-am întors aici ºi am aºteptat.
Nu l-am mai întâlnit.
A fost primul meu agent.
Comunicam ca la carte ºi acum e mort.
Incredibil.
Mã simt ca o piazã rea.
Ce-o sã se întâmple, George? Tu decizi.
Pe de o parte, Vladimir te-a solicitat pe tine.
Amici la pensie, povestind de vremurile bune. De ce nu?
Ca sã se facã interesant, aºa cum am face ºi noi, a pretins cã are ceva pentru tine.
- El n-ar fi fãcut aºa ceva. - În cazul ãsta, ministrul ne va susþine.
Ne va ajuta sã îngropãm cazul. Poate hotãrî sã nici nu deranjeze deloc înþelepþii.
Amin.
Dacã, pe de altã parte, se împute treaba,
iar ministrului îi intrã în cap cã am angajat bunele sale oficii
pentru ºtersul urmelor unei aventuri neautorizate, care a eºuat,
ºi dacã se iscã vreun scandal
ar putea fi picãtura care umple paharul.
"Circul" e încã un copil plãpând, George.
În stagiul ãsta al renaºterii sale ar putea muri de la o rãcealã banalã.
Dacã se întâmplã aºa ceva, vina va cãdea asupra generaþiei tale.
- Ai o datorie, ca noi toþi. Loialitate. - Arma? Cum explici asta?
Nicio armã. A fost împºcat de unul dintre foºtii lui camarazi, cel mai probabil.
A fost împuºcat în faþã de la distanþã foarte micã, si percheziþionat superficial.
Ãsta e diagnosticul poliþiei, dar ar nostru ar trebui sã fie oarecum diferit.
- Nu-i aºa, Lauder? - În niciun az.
- Ei, bine, al meu ar diferi. - Sã auzim, George.
- Venea încoace, la voi. - Auto-invitat.
Arma folositã a fost un dispozitiv standard al Centrului Moscova.
Glonþ cu cap moale, tras de la micã distanþã,
pentru a spulbera, a pedepsi ºi a-i descuraja pe ceilalþi.
Dar, George, oamenii ãºtia, emigranþii ãºtia, nu provin toþi din Rusia?
Nu erau jumate din ei în contact cu Centrul Moscova, cu sau fãrã ºtiinþa noastrã?
Nu spun cã ai dreptate, dar aºa o armã, în lumea lor poate fi echipament standard.
Mai e în suspensie problema informãrii de presã.
Poate ar trebui sã mai încerci o datã, ca sã vezi cât de mult ºtiu.
Mostyn, poate ar trebui sã duci lucrurile astea în bucãtãrie.
Nu avem de ce sã lãsãm urme.
Aºadar... tu erai vicarul lui?
Foarte bine. Îþi cer ã te duci ºi sã þii slujba.
Pe tine te dorea, George, nu pe noi.
În acest sens s-ar putea susþine cã ai fost responsabil pentru...
- Iartã-mã. Am fost deplasat. - Ce doreºti sã fac eu?
Vreau sã-l îngropi, în ambele sensuri.
Nu vreau sã tulburi apele.
Spune-mi ce vrei sã fac eu, Oliver.
E ceea ce nu vreau sã faci. Era un om care avea o obsesie. Cum erai ºi tu, odatã.
ªtii cine erau camarazii lui, cu cine vâna. Vorbeºte cu ei.
Dacã trebuie vãrsat niºte lapte, mã încred în tine sã-l torni înapoi în sticlã.
Eºti executorul sãu testamentar, George. Pune lucrurile la punct.
Þine-ne departe pe noi.
ªi nu umbla aiurea.
Ce altceva þi-a spus Vladimir la telefon?
A spus, "Spune-i lui Max cã e vorba de Moº Ene."
"Spune-i cã am douã dovezi ºi cã le voi aduce cu mine."
Era pe bandã, dar Strickland a ºters-o.
Douã dovezi?
ªtii cumva ce a vrut sã spunã cu asta? Vorbeºte în ºoaptã.
Nu, domnule.
Ei ºtiu?
Strickland, poate. Nu sunt sigur.
E adevãrat cã Vladimir nu l-a cerut pe Hector?
Da. Doar pe Max.
George.
La revedere, om bun!
Ascultã, vreau sã discutãm despre cãsnicie o datã.
Un seminar în care ne vom spune totul.
- Contez pe tine sã mã înveþi arta asta. - Da, trebuie sã ne vedem. Mai încolo.
Uºa mea þi-e deschisã mereu.
Da, Oliver. Mereu.