Becky?
N-ar trebui să vorbim cu tine.
Ce naiba se întâmplă?
Mă linge cineva pe scăfârlie?
Sunt doar eu, dle Jason.
- Ai capul spart şi... - Timbo?
Timbo?
Timbo, ce mama dracu'?
Nu că n-aş fi recunoscător că mă lingi,
pentru că sunt, dar aş prefera un plasture.
N-avem plasturi.
Cine v-a pus să faceţi asta?
Ştiu că nu-i ideea voastră!
Nu putem, dle Jason!
Am fost bun cu voi, nu-i aşa?
La început o făceam doar pentru Crystal,
nu pentru că aşa voiam eu.
Dar am ajuns să ţin la voi toţi.
Ştiu că şi voi ţineţi la mine.
Nu m-ai linge pe ţeastă dacă n-ar fi aşa, nu?
Da.
Aşa că desfaceţi un nod.
Unul singur. Mă ocup eu de restul.
Haide...
De ce dracu' fac asta?
Pentru că eşti un băiat de ispravă şi aşa se cuvine să faci.
De ce n-aţi zis că s-a trezit?
- Felton? - Afară!
Unde naiba e Crystal?
Drăguţ din partea ta că-ţi faci griji pentru femeia mea.
În locul tău, mi-aş face griji pentru mine.
- Du-te dracu'! - Pe bune? Să mă duc dracu'?
Pun pariu pe puşca mea că, fără braţe şi picioare,
tu o să te duci dracului!
Traducerea şi adaptarea: Felixuca şi Ionuţ666 @ Nifty Team
True Blood Sezonul 4 Episodul 2
Comentarii pe www.tvblog.ro
Nu te apropia de mine!
Nu-i frumos să te porţi aşa cu noul proprietar al casei.
Nu-s a ta şi vreau să dispari imediat din casa mea!
Asta-i chestia ciudată când eşti proprietar.
- Nu se poate. - Am cumpărat tot!
Ai cumpărat casa, nu şi pe mine.
- Atunci mi-au dat ţeapă cu banii. - Te priveşte.
Sângele tău are gustul libertăţii, Sookie.
Ca soarele, într-o sticlă frumoasă şi blondă.
Poate că încă n-au habar,
dar asta simt vampirii când te miros pe tine.
- E o ameninţare? - În niciun caz.
Dar vor afla şi alţii.
Şi, când o vor face, vei avea nevoie de protecţie.
Ţi-o pot oferi eu.
Sunt dispusă să-mi asum riscul.
Am cumpărat casa asta pentru că ţin la tine.
De-aş urmări doar să-ţi gust din nou sângele,
aş face-o acum şi n-ai putea să mă împiedici.
Dar eu te rog... să fii a mea.
Nu pot fi cu tine cum eram cu Bill.
Cum te-ai simţit când Bill te-a declarat a lui?
- Furioasă. - Dar în siguranţă?
- O să te răzgândeşti. - Nu mă asculţi.
Te cunosc. Ai două feţe.
Una se agaţă de ideea că e un simplu om,
iar cealaltă începe să priceapă că eşti mai mult decât atât.
Ce crezi c-o să se întâmple când o să accept ideea asta?
Crezi c-o să-mi desfac picioarele, ca prin minune, pentru tine?
Foarte incitant!
Probabil vorbea zâna Sookie. Îmi place când iese la lumină.
- Deja regret ce am zis. - N-ai de ce.
Cu cât vorbeşte ea mai mult, cu atât îţi prelungeşti viaţa.
Şi vrei să trăieşti, nu-i aşa?
Atunci sper să mă căutaţi în curând.
O să am grijă să fie reparată.
Deci i-au făcut un farmec păsării moarte şi a zburat.
Cel mult vreo două secunde.
Dar a fost spectaculos.
Ţi-ai terminat misiunea. Nu mai eşti în siguranţă acolo.
- Ce le vei face? - Mulţumeşte-te cu ce ţi-am spus.
Dacă-ţi mai dau detalii, va trebui să te fac să uiţi.
- N-am vrea asta, nu-i aşa? - Nu.
- Să trimit proxenetul la tine? - Nu.
Îi dau liber în seara asta.
Steve Newlin avea dreptate! Sunteţi diavoli ai nopţii!
Ce naiba?
Asta-i viaţa nocturnă a vampirilor. Un mesaj de la Russell Edgington.
- Boarfă de vampiri! - Sper că nu vorbeşti cu mine.
Şi dacă vorbeam cu tine, boarfă de vampiri?
O vezi pe femeia aia? Nu-i un diavol, ci o femeie.
Da, are colţi. Şi poţi fi sigur c-o facem tot timpul...
...pentru că ne iubim şi nu-i nimic rău în asta!
Cum poţi face asta, numindu-te în continuare creştin?
Sunt creştin!
Eu sunt mai creştin decât tine, pentru că am iubire în suflet.
- Tu ai doar ură. - Îl vezi amicul meu, care filmează?
Înregistrez în 720p, aşa că n-o să ratez nimic
din ce faceţi tu şi târfa ta vampiroaică.
Vrei să-mi spui din nou aşa?
Mergeţi acasă, porumbeilor.
Lăsaţi-i să-şi exercite dreptul constituţional de a fi idioţi.
Măcar eu nu sunt mort!
- Ce naiba? - Hoyt!
Ştiu, şi mie mi-e greu.
Tehnologia ia tot hazul vieţii de vampir.
- Te supravegheam, să ştii! - Da, din spate.
Aşa stă treaba?
- Nu ştiam că-i o întrecere. - Data viitoare vei şti.
Nu mă deranjează să rămân în urmă.
E extraordinar să te văd fugind.
- Îmi faci avansuri? - Poate că da.
Sau poate că nu.
Dar de un lucru sunt sigur. Vreau să ştiu mai multe despre tine.
- Nu-i mare lucru de ştiut. - Cumva, mă îndoiesc că-i aşa.
Oamenii frumoşi ca tine au mereu poveşti interesante.
Replica asta a fost mişto.
- Ţi-a plăcut. - Da.
Am mai folosit-o cu două tipe.
- Serios? Şi a mers? - Cu una.
Pe bune, spune-mi!
Eu, Emory şi Suzanne,
ne-am împărtăşit cele mai întunecate secrete
şi nu s-a întâmplat nimic rău.
Luna?
Mişto metodă de a încheia o conversaţie.
Stai! Eşti încercuită!
Ce-i?
Numele şi scopul vizitei!
Vreau să-l văd pe Bill?
Nimeni nu-l vede pe Rege dacă nu e pe lista de oaspeţi.
- Rege? Regele Bill? - E Sookie Stackhouse?
- Eşti Sookie Stackhouse? - Da.
Confirm.
Lăsaţi-o să intre.
Regele spune s-o lăsăm să treacă.
- Armele jos! - Da, lăsaţi toţi armele.
Bill?
Gorilele tale nu mi-au spus că nu eşti singur.
Sookie, ea e Katerina.
- Face parte din echipa mea de pază. - Încântată de cunoştinţă.
Mi-am trăit întreaga viaţă ştiind că magia e peste tot, în jur.
Dar când am văzut pasărea aia bătând din aripi...
A fost mişto rău!
- Nu crezi că poate... - Ce?
Ne băgăm unde nu ne fierbe oala?
- Magie neagră? - Da.
Nu cred în aşa ceva.
Nu-mi spune că nu crezi în existenţa vrăjitoarelor rele.
Sigur că da.
Dar nu-i vina magiei pentru cum e folosită.
Albă sau neagră, depinde de vrăjitor. Dacă eşti malefic, faci magie neagră.
Dar dacă ai sufletul curat, cum ştiu că e al tău...
n-ai de ce să-ţi faci probleme.
N-am mai fost acuzat până acum că aş avea un suflet prea curat.
Câţi alţi oameni au trecut dincolo de masca ta?
Doar tu, târâtură. Doar tu.
Nu voiam să vin în seara asta.
Dar sunt speriată şi nu vreau să fiu a lui.
Nu-l pot obliga să renunţe la proprietate.
De ce nu? Eşti Regele lui. Nu-i dai tu ordine?
- Eric are prieteni puternici. - Mai puternici decât tine? Cine?
E tot ce-ţi pot spune.
Nu vreau să-ţi promit nimic, dar...
poate găsesc o soluţie ocolitoare.
- Ţi-aş mulţumi pentru orice. - Dar va dura.
Aşa că te rog... Adăposteşte-te în casa altui om.
La ce m-ar ajuta, când o poate cumpăra şi pe aceea?
- Noapte bună, Sookie. - Noapte bună... Excelenţă.
Cum de ai ajuns rege?
Lasă.
Cât am fost împreună, am învăţat ceva.
Cum aflam ceva nou despre tine, îmi şi doream să nu fi ştiut.
LONDRA, 1982
- Încă una, amice? - Da.
- Nu te-am mai văzut pe aici. - N-am mai băut de zece ani.
Mă rog, până acum. Mersi, doamnă Thatcher!
A dracu' Thatcher. Îl face şi pe papa să tragă la măsea!
- Cum te cheamă? - Callum.
- Bei cu mine, Callum? - Nu văd de ce nu.
Taci...
Uită-te în ochii mei şi o să se termine repede!
Hai, uită-te în ochii mei!
Hai! Pot face totul să dispară!
Callum...
Aşa...
Nu s-a întâmplat nimic în seara asta, pricepi?
Da.
Cinci zile o să te simţi slăbit.
Îţi recomand un supliment de fier şi vitamina B, de două ori pe zi.
Ai înţeles?
Excelent.
Acum...
poţi să pleci.
- Bine, valea! - Valea!
Nu-i ucizi.
- Numele meu e Nan Flanagan. - Bill Compton.
Ştiu cine eşti. Te urmăresc de săptămâni bune.
De ce nu-ţi ucizi prada?
Poate că-s cina mea, dar nu merită să moară.
Majoritatea vampirilor n-ar fi de acord.
- Nu pot vorbi în numele lor. - Şi dacă ai putea?
Dacă te-aş putea prezenta unui grup puternic de vampiri
care are aceleaşi idei ca tine?
Care vrea să iasă din umbra societăţii,
poate să se şi integreze, într-o zi.
- Să iasă la iveală? E un vis. - Nu neapărat.
Acum, pe trei continente,
cele mai strălucite minţi din comunitatea noastră,
inclusiv Louis Pasteur, apropo,
- lucrează la un produs sintetic... - Pasteur e vampir?
N-ai aflat de la mine.
Da. Şi e la un pas, dle Compton, de a sintetiza sângele uman.
Sânge uman adevărat, făcut în laborator,
cu care am putea supravieţui.
Gândeşte-te la ce ar însemna asta.
Monarhii v-ar zdrobi înainte să apucaţi...
De asta avem nevoie de tine şi de alţii ca tine,
ca să ne infiltrăm în Monarhii şi să plantăm seminţele discordiei.
- Căutaţi vampiri spioni? - Exact.
Eşti cu noi sau nu?
- 'Neaţa. - Sam...
- Putem vorbi puţin? - Spune.
Voiam să-mi cer iertare.
Mulţi oameni au fost îngrijoraţi că am lipsit atât
şi, în locul tău, şi eu aş fi furioasă pe mine.
Dar, într-o zi, când voi putea, îţi voi spune ce făceam.
Vei înţelege că n-am avut de ales.
Abia aştept ziua aia. Cu adevărat.
- Scuze c-am întârziat! - N-am găsit dădacă.
Doamne, el e? Mickey, ce mare te-ai făcut!
- Salut-o pe mătuşica Sookie. - E aşa de frumos!
Aşa crezi?
- Ia să te văd! Cu cine semeni? -Seamănă leit cu maică-sa!
Nu ştiu, Terry. Are trăsăturile tale.
- Vă zic eu ce e. - Ce?
- Ce e? Îl auzi? - E bebeluş, nu gândeşte în cuvinte.
Dar sigur pare să fie un suflet reîncarnat.
- Nu spune asta! - Arlene...
Nu e un suflet reîncărcat!
E nou, bine? E nou-nouţ, la dracu'!
- Scuze. Ce am zis? - Nu încerca să mă asculţi nici pe mine.
Am gânduri curate. Îl iubesc pe bebeluş!
Din toată inima!
Scuze.
N-a prea apucat să doarmă...
- E cineva? - Timbo...
Dacă mă vede, o să mă salte.
Dacă-l vede pe frumuşelul ăla, o să ne aresteze pe toţi.
- Ce să fac? - Predă-l. Nu-mi pasă cum.
- Pot să vă ajut, dle ofiţer? - Şerif.
E vreun adult pe aici, cu care să pot vorbi?
Crystal?
- Eşti bine? - Felton m-a făcut dependentă de V.
Nenorocitul dracului!
Nu prea am chef acum...
Iubitule, mi-ai lipsit aşa de mult!
Dar trebuie să aştept ca să fim împreună etern.
Dacă te aud poliţiştii, o să distrugi tot.
Am motive să cred că iar faceţi trafic cu V.
- De ce credeţi că avem V? - Anul trecut, eu şi oamenii Procuraturii
am confiscat o groază de la voi şi unul a fugit cu rezervă.
- Şi ştiu din sursă sigură. - Care?
Nu contează, băiete! Citeşte mandatul!
Ce dracu', nu ştii să citeşti?
Ciocu' mic!
- Ce-a fost asta? - Doar...
...nişte câini care se bat pe os.
Luther, treci încoa'!
Ţi-am zis să treci încoa'!
- Du-i asta curcanului! - Să-i zic că-i de la tine?
Nu, tâmpitule! Dă-i-l şi şterge-o!
Ce-i asta?
Ce dracu' faci, unchiule Luther?
Luther, mulţumesc... că ai prezentat dovada asta.
Pe care o s-o iau cu mine. Repet, ca dovadă.
Bun! Mi-a plăcut mult, iubitule!
- N-ar trebui să fii la şcoală? - Am pauză între cursuri.
De-aş fi avut o profesoară ca tine, poate aş fi trecut de clasa a noua.
De ştiam că-i aşa de greu să te seduc de pe fotoliu, aşteptam în picioare.
Nicio grijă. Te descurci de minune.
- Deci ai venit să mă seduci? - Aveam remuşcări de seara trecută.
- Mi-e greu să fac destăinuiri. - Nu trebuia să fiu aşa de curios.
De unele chestii nu-s prea mândră.
- Nu le-am spus nimănui. - Am şi eu câteva secrete.
Vreau să fiu sinceră cu tine. Cu adevărat.
- Şi voi încerca, promit. - Mă bucur.
- Puteai să suni... - Ştiu, dar...
N-aş mai fi putut să fac asta.
- Diseară o să se arate? - N-ai de ce să mai întrebi.
Bine.
Atunci mi-am terminat treaba aici.
De curiozitate...
Dac-aş fi zis că nu-s sigur, cum ar fi mers lucrurile?
Nu te schimbi înainte să mergi la ore?
Glumeşti? Predau cu cămaşa încheiată chiar şi vara.
Băieţii din zilele noastre sunt dezgustători.
Nu-s sigur că doar din zilele noastre, dar mă bucur că eşti precaută.
Ne vedem diseară.
Cine e gagică-ta?
- Miroase bine. - Şi e frumuşică foc.
Nu te priveşte cine e gagica mea, Tommy.
Dacă vrei să miroşi vreo gagică, fă-ţi rost de una.
Mă gândeam că după ce ieşim de la muncă
închiriem o casetă şi dăm gata sticla aia de Frangelico.
Nu le mai zis casete, acum. Sunt Blu-ray, sau aşa ceva.
Jigodie!
- Doamne, ochiul tău! - Terry...
El mi-a făcut asta!
- Arlene... - Uite-l cum râde de mine!
Băiatul nu-i normal!
Mă auzi? Nu-i normal!
Eşti putred, cum a fost tăticul tău!
Eu sunt tăticul tău. Nu-s putred şi nici tu nu eşti.
Auzi?
Mămica ta o ia uneori razna.
Asta înseamnă că trebuie să o iubim şi mai mult.
Sookie! Dumnezeule, eşti bine?
- Tara. - Îmi pare atât de rău, Sook.
Nu e vina ta, se pare că nu-s obişnuită să fiu luată prin surprindere.
- Cum ai... - Lafayette.
Mi-a trimis mesaj şi mi-a spus că eşti acasă.
Am parcat în spate pentru că am vrut să te surprind.
- Ai făcut-o. - Da, cred că am făcut-o.
- Am crezut că ai murit. - Toată lumea a crezut asta.
- Pe unde ai umblat? - New Orleans.
- Iar tu pe unde ai umblat? - Cu treburi pentru Bill.
- Nu ne-am împăcat sau ceva de genul ăsta. - Nu te judec.
Arăţi uimitor! New Orleans ţi-a priit.
- Mulţumesc. - Vino înăuntru şi povesteşte-mi tot.
Ce naiba!
Afară cu lucrurile vechi...
Lasă-mă să mă uit.
... înăuntru cele noi. Îţi place?
De fapt, nu, nu-mi place.
Ce mi-ai spus mai devreme, că tu şi Bill nu mai sunteţi împreună.
Eşti sigură că ştie asta?
- E de la Eric. - Doar nu eşti acum cu el, Sookie?
Nu, niciodată! Nenorocitul mi-a cumpărat casa, asta e tot.
Ţi-a cumpărat casa?
Psihopat imatur ce e!
Mă simt îngrozitor. Asta nu poate fi primirea ta acasă la care te aşteptai.
E Bon Temps, Sook. Nu e ca şi cum m-aş fi aştepta la un covor roşu.
Dar avem îngheţată.
Iar până acum ar fi trebuit să se topească şi să fie bună.
Mă duc să aduc păturile şi ne întâlnim în sufragerie.
Pe ăsta îl păstrez.
Nenorocitul!
- Ce? Ce e? - Şi-a construit un culcuş.
Şi-a construit un culcuş în casa mea.
Trebuie să pleci?
Bună, dragă.
- Eşti bine? - Da. Doar că sunt prost, atâta tot.
- Lasă-mă să mă uit la ochiul tău. - Nu, e bine.
Hoyt. Dumnezeule.
Pot să-ţi aduc ceva?
Am dezgheţat toate fructele şi legumele pe care le aveam...
Aşa că din clipa asta, va trebui să cam suport durerea.
- Nu, nu trebuie. - Jessica, nu. Nu.
De ce nu?
Când trăieşti cu un vampir, trebuie să-ţi iasă şi ţie ceva.
Nu, am destul de câştigat. În plus, nu am nevoie de rahatul ăla.
"Rahatul ăla?"
- Rahatul ăla e sângele meu! - Nu e ceea ce am...
- Ştii ce vreau să spun. - Nu, n-am nicio idee.
Doar că nu vreau să-ţi beau sângele de fiecare dată când păţesc ceva.
Am văzut oameni pierzându-şi minţile de la atâta sânge de vampir.
Unde-ţi sunt cheile?
- Jessica, nu pleca... - Mă duc la farmacie.
Dacă nu vrei sângele meu, măcar să iei nişte Advil.
Nu vreau Advil.
Mă duc.
Poftim.
Shreveport 34 kilometri BON TEMPS - CENTRUL ORAŞULUI
Rahat.
- Uită-te, e vărul meu nenorocit. - Surpriză!
Tara!
Am primit mesajul tău, aşa că am venit să o văd pe Sook, dar a trebuit să plece.
- Bună, Jesus. - Tara. Ce mai faci?
- Mi-a fost bine! - Arăţi bine!
Ăsta e efectul liniştitor al unei păsărici asiatice.
- Du-te naibii! - Doar ştii că am dreptate.
Haide, am întârziat. Trebuie să plecăm.
Tocmai am ajuns! Unde naiba vă duceţi?
Avem o treabă...
- O treabă între homosexuali? - O treabă între vrăjitori.
- Serios? Te crezi vrăjitor, acum? - Vii sau nu?
Cred că da.
- Mulţumesc că ai venit - Desigur.
Am aflat că ai cumpărat casa lui Sookie.
E vreo şansă să te conving să i-o revinzi?
Nu.
- Atunci mie? - Nu.
În regulă. Atunci am terminat.
- E un nou sabat în oraş. - Nu, vrăjitoare!
Având ca sediu un magazin ezoteric nu departe de aici.
Numit "Magazin al zeiţei lunii".
- O pun pe Pam să se ocupe. - Te vei ocupa tu însuţi.
Sunt necromanţi, Eric. Au înviat o pasăre.
- Eşti sigur de asta? - Am un informator.
Sper că nu trebui să-ţi explic care sunt consecinţele.
Nu trebuie.
Dacă pot controla morţii, ne pot controla şi pe noi.
Îmi amintesc Inchiziţia.
- Eram prezent pe vremea aia. - Perfect.
Acum te vei ocupa chiar tu sau tot ţi se pare ceva banal?
- AVL-ul e implicat în asta? - Eu sunt regele din Louisiana!
Nu trebuie să cer permisiunea nimănui.
Mă voi duce diseară. Regele meu.
Mulţumesc, şerifule.
Îndrăzneşti să mă provoci?
- Am de două ori vârsta ta. - Da... dar nu mai am nimic de pierdut.
Am adus întăriri.
Ai amestecat oamenii în problemele noastre?
Nu, tu ai făcut-o când m-ai trimis după Sookie.
La semnalul meu.
- Gloanţele sunt din lemn? - Cu miez de argint.
Tot ce e mai bun pentru regina mea!
Trădător nenorocit!
Trageţi!
Mulţumesc, echipă. Mulţumesc şi ţie.
N-am făcut nimic din ce orice membru al Ligii Americane a Vampirilor n-ar face.
Doar că ai făcut.
Pentru tine a fost ceva personal, nu-i aşa?
- Te referi Sookie? - Ce e aşa special la acea fată?
Nimic din câte se pare.
Am fost trimis de către Sophie-Anne
pentru că era obsedată de ea, dar... n-am găsit nimic.
Îţi jur pe poziţia pe care urmează s-o ocup.
Ar fi bine să nu mă minţi.
Ea a făcut-o şi uite ce s-a întâmplat cu ea.
- Am înţeles. - Bine.
Atunci prin puterea cu care am fost investită...
de singura autoritate a vampirilor, a cărei înţelepciune şi justeţe..
o menţinem sacră, prin prezenta te numesc...
Regele William Compton al statului Louisiana.
Jur să fiu loial autorităţii atât timp cât sunt pe acest pământ.
Şi jur pe sângele meu.
Aşa să fie. Acum du-te şi spală-te.
Eşti acoperit de regină.
Fiecare amintire despre toţi dragi mie sunt în acea casă!
Dacă există ceva prin care să-l convingi să...
- Să mă lase în pace... - Mi-a scăpat ceva?
Suntem cumva prietene acum?
Suntem cumva membre ale
unui club de carte şi citim jurnale siropoase,
sau acum suntem legate prin estrogen sau ca nişte surori...
...sau altă prostie feministă?
- Nu merg la cluburi de carte! - Nici eu.
Eric e creatorul meu, Sookie.
Chiar credeai că o să fiu de partea ta în legătură cu asta?
Aştepţi să se întoarcă în noaptea asta?
De obicei vine să numere chitanţele înainte să se bage sub pământ.
Atunci îl aştept aici, dacă n-ai nimic împotrivă.
Sigur.
Cât timp aştepţi, totuşi... ar trebui să te gândeşti la oferta lui.
De ce? Să mă poată păstra? Să mă folosească, să mă sugă...
şi poate să-ţi piardă controlul şi să-mi sugă tot sângele?
Îl scoate din sărite că altcineva o face.
Pentru ceea ce eşti, zână din poveşti...
Trebuie să fii a cuiva. Sau nu vei mai exista... deloc.
Eric e chipeş. E bogat. Şi în propriul său mod ţine la tine.
Chiar îi pasă.
Mulţumesc pentru sfat.
Dar niciodată nu voi fi marioneta lui Eric Northman.
Ce păcat pentru tine. Are relaţii bune.
Steve Newlin avea dreptate, diavoli ai nopţii!
Steve Newlin avea dreptate, diavoli ai nopţi!
Bună.
Ceea ce am reuşit... noaptea trecută a fost uimitor.
Iar Marnie ne apreciază pe fiecare pentru... că am fost alături de ea.
Dacă Marnie e atât de recunoscătoare, atunci de ce nu ne vorbeşte?
Taci din gură, târfă, tu eşti oaspete.
Destul cu felicitările. Ce vom mai aduce la viaţă?
O persoană.
- Poftim? - O persoană.
- Îmi cer scuze, dar ce mama naibii? - Voi învia un corp uman.
- Iar aici m-ai pierdut. - Dumnezeule, Marnie!
- Nu o persoană... - Nu înţeleg ce-i aşa mare lucru...
- Vorbeşti serios? - Eu mă bag.
- Eu vă aştept afară. - Te-am auzit, târfă.
Care e cel mai ciudat lucru în care m-am metamorfozat?
- Da, haide... - Spune tot.
Bine. Va trebui să vă spun de...
- Am fost o cloşcă la fermă de ouă. - Ce?
De ce ai făcut asta, a fost vreo chestie pentru apărarea drepturilor animalelor?
Da! Să le scot în evidenţă comportamentul inuman!
Nu toţi sunt bogaţi, să ştii.
Nu-şi permite toată lumea acele ouă ecologice pe care le mănânci.
Felicitări, Emmery. Eşti atât de lipsit de drepturi!
"Eu mănânc ouăle oamenilor săraci".
Eu m-am metamorfozat în mama mea.
Ce ai făcut?
Asta chiar e ciudat.
Mama mea... a murit născându-mă pe mine.
Aşa că am fost crescută de tatăl meu şi de bunicii mei în rezervaţia Navajo.
- Eşti indiană? - Am crezut că eşti mexicană!
Sunt din partea mamei mele. Dar tatăl meu e Navajo.
Indian Navajo de modă veche.
Poveştile mele de culcare nu au fost scrise de Dr. Seuss.
A trebuit să adorm ascultând legendele Skinwalkerilor.
Skinwalkerii?
După spusele indienilor Navajo,
Skinwalkerii erau... vrăjitoare oribile şi rele...
ale căror puteri le permiteau
să se transforme în orice animal de pe pământ.
Dar ce diferenţă e faţă de un metamorf?
Orice animal de pe pământ. Inclusiv alţi oameni.
Dar se spunea că pot dobândi acea putere doar într-un singur mod.
Trebuiau să omoare un alt metamorf. Un alt membru al propriei familii.
Iisuse... e puţin cam dur.
În special când mama a murit născându-mă pe mine.
- La naiba. - Cum a fost?
Să fii altcineva.
A fost nebunesc... şi înfricoşător la început.
Dar mai târziu a fost ca şi cum... Am reuşit să fiu cu mama.
N-am apucat să o întâlnesc, şi dintr-o dată am putut fi chiar ea.
Metamorf.
- Unde te duci? - Ai nevoie de ajutor?
Nu, mă descurc.
Rahat!
- Bună dragă, ce mai faci? - Toată lumea de aici a înnebunit complet.
Deja ştiai asta.
Ia-ţi adio de la bunica ta şi vino acasă, bine?
- Îmi e dor de tine. - Şi mie îmi e dor de tine, dragă.
De unde naiba o să luaţi un cadavru?
Scuzaţi-mă.
Căutaţi cumva un cadavru?
Rahat!
Lafayette! N-am ştiut că eşti vrăjitor.
Eşti a naibii de frumoasă.
- Cum ai zis ca te cheamă? - Contează?
- Jessica? - Sookie?
- Pot să-ţi vorbesc un moment? - Ce e?
- Ce faci aici? - Dar tu ce faci aici?
Aşteptam să vorbesc cu Eric. A trebuit să urinez, dar...
Sângerez...
- Hoyt ştie că faci asta? - Nu!
- Dragă, eu doar încerc să te ajut. - Nu vreau ajutorul tău!
Nu eşti în măsură să-mi ţii morală despre cum să fiu o bună iubită.
Nu după felul în care te-ai purtat cu Bill.
Bine, dar nu ştii tot ce trebuie...
Ai idee cât de cumplit i-a fost? Şi încă îi este?
Nu te mai purta ca mama mea vitregă.
O uram înainte şi o displac şi mai mult acum.
- Nu sunt... - Doar pleacă!
N-ai nicio legătură cu asta. Pot să mănânc pe cine vreau.
Stai naibii nemişcat.
Steve Newlin avea dreptate, diavoli ai nopţii ce sunteţi!
Tăceţi din gură şi inventaţi un alt slogan!
Ce s-a întâmplat cu şchiopătatul tău?
Trebuie să fie adrenalina, rahat.
M-ai minţit! N-ai nimic la picior.
Da, ei bine...
- Să te ia naiba! Pentru că şi tu m-ai minţit. - Cum te-am minţit?
Noua ta prietenă şi oamenii cu care stai.
Toţi sunt metamorfi! Nu e niciun curs de stăpânire a furiei.
Asta e pentru mine!
E o cale de a-mi descărca tot ce am pe suflet
înainte să fac lucruri nebuneşti, cum ar fi să împuşc oameni!
Ai idee cât de mult mi-aş fi dorit să nu fi făcut asta?
Probabil nu la fel de mult ca mine.
Cred că glumeşti... Totul a ieşit minunat pentru tine.
Tu eşti cel care a fost împuşcat!
- Da, eu sunt cel care am fost împuşcat. - Toate păcatele îţi sunt iertate!
Trăieşti în lux la casa lui Maxine.
Iar eu sunt nenorocitul care şi-a împuşcat propriul frate.
Asta nu schimbă faptul că m-ai minţit. Şi m-ai minţit. Mare surpriză!
Fraţii Mickens sunt o adunătură de mincinoşi.
Mare surpriză!
De ce m-ai urmărit până aici, Tommy?
Vorbesc serios, Sam. Nu râde de mine.
Asta nu va fi o problemă.
Tu n-ai încredere în mine şi eu sigur că n-am încredere în tine.
Atunci... când începem?
O facem pas cu pas.
Încercăm... să ne câştigăm încrederea pe zi ce trece.
- Sună bine. - Sam!
- Eşti bine, Sam? - Ai nevoie de ajutor?
Cred c-ar trebui s-o şterg, înainte să mă găsească.
Îţi mulţumesc.
Mi s-a spus că numele liderului vostru e Marnie.
- Serios? Cine ţi-a spus? - Să spunem că... o păsărică.
Deci...
Care dintre voi... încântătoare doamne este Marnie?
- Eu sunt. Eu sunt Marnie. - Perfect. Mulţumesc că te-ai arătat.
Uite care e treaba, Marnie.
Asta e ultima oară când grupul vostru se întruneşte.
Şi înainte să fii de acord
şi apoi să vă întâlniţi pe ascuns, să ştiţi asta...
Nu aveţi cum să vă întâlniţi în secret. Eu sunt pretutindeni.
- Eu ce am de câştigat? - Am spus că e înţelegere, nu o negociere.
Lafayette? Eu negociez cumva?
Eu l-aş asculta în locul tău, Marnie. Duce la bun sfârşit ceea ce-şi propune.
Ce naiba se întâmplă acum?
Luaţi-vă de mâini.
De ce nu accepţi înţelegerea?
La naiba, cât de mult urăsc locul ăsta!
Elemente ale nopţii, ale morţii, veniţi aici, vă invocăm.
Ia uite ce avem aici.
Rahat.
Eu sunt...
Ce s-a întâmplat? A plecat?
E seara ta norocoasă, ne vei avea pe amândoi!
Scoate-i rahatul ăla din gură, nu înţeleg nimic din ce spune!
Dacă vrei să mă omori, fă-o acum. Idiotule!
Nu! Nu te omorâm.
- O să facem un copil. - Tu şi cu mine?
Nu, prostuţule. Tu şi cu mine.
Am două întrebări. De ce e el de acord?
Şi dacă nu e implicat în partea
cu facerea copilului, atunci de ce se dezbracă?
Am încercat singuri o vreme...
- Felton e infertil! - Taci naibii din gură!
Nu ştim asta! Ştim doar că nu merge!
- Iisuse Hristoase! - Am o datorie.
Ştii tu, faţă de semenii mei.
Ca să asigurăm succesiunea.
Dar vreau şi să fiu cu tine.
Poate... poate că e doar stresul situaţiei, dar... nu înţeleg.
Dacă vrem să fim siguri că o să facem o panteră...
- Trebui întâi să devii unul de-al nostru. - Şi dacă nu vreau?
Atunci îmi pare rău pentru tine!
La naiba! Crystal...
Nu, te rog! Te implor.
Nu vrei să fim împreună? Asta e singura cale.
Te iubesc.
Termină, Felton!
Iubito, te rog!
Încearcă să te linişteşti, bine? O să te doară doar la început.
Eric?
- Cine eşti? - Sunt eu, Sookie.
- Cine? - Ştii cine sunt.
Nu, nu te cunosc.
De ce miroşi atât de bine?
Subtitrare de Felixuca şi Ionuţ666 www.niftyteam.ro