INJUSTICE sezonul 1, episodul 1
Traducerea şi adaptarea bursucel
Script www.addic7ed.com
Ştiu ce vă gândiţi.
Un tânăr... un tânăr de culoare...
intră prin efracţie în casa unui soldat pensionat,
un om care şi-a servit ţara cu onoare.
Îi fură banii,
îi fură chiar şi medaliile.
Îmi imaginez că sunteţi destul de dezgustaţi. Eu sunt.
A fost bine. În regulă. Ne vedem mai târziu, dragă.
Sunt sigur că v-aţi format deja propria părere despre Liam Johnstone,
dar nu puteţi lăsa acele opinii
să stea în calea adevărului.
Maiorul Cartwright... e un veteran de război.
Din nou, nu puteţi lăsa acest fapt să vă întunece judecata.
Pentru că e foarte posibil
ca Liam Johnstone să fie şi el o victimă în toată povestea,
ca şi maiorul Cartwright însuşi.
Sunteţi siguri... că el a fost?
Sunteţi siguri că a fost acolo?
Pentru că, mă doare să o spun, dar nu ar fi prima oară
când poliţia face o greşeală.
Ţineţi minte asta.
EPISODUL 1
Will?
- Te-ai întors? - Da.
Unde ai fost? Ai lipsit mult.
eu... am făcut o plimbare.
A fost o plimbare foarte lungă.
unde sunt cârnaţii?
- Ceai? - Da.
- Cine a mâncat cârnaţii? - Câinele.
Scuze.
Ce planuri ai pentru azi?
Mă văd cu cineva.
- Cu cineva? - Da, tată.
- Şi el are un nume? - Ce te face să crezi că e un "el"?
Dacă nu ar fi fost un "el", ne-ai fi spus numele ei.
Ce zici de... "Joe"?
Un nume ales să fie intenţionat neutru.
Bine, uite, trebuie sÄƒ plec.
A vÄƒzut cineva copia mea la "Ferma animalelor"?
- Nu o să predai asta, nu, mamă? - E în spatele toaster-ului.
O predau la avansaţi.
Pa.
- Nu ai mâncat nimic. - Nu, nu mi-e foame.
Nu e nimic. O problemă la muncă.
De când munca e doar "nimic"?
- Pa! - Pa, pa!
Dle Watts, de ce eraţi pe strada Elcott,
în noaptea de 15?
Eram în drum spre casă.
- Lucraţi ca agent de securitate, nu? - Aşa e.
Nu mă simţeam prea bine, aşa că am plecat mai repede.
Care a fost profesia dvs înainte să lucraţi ca agent de securitate?
Am lucrat în poliţie.
Cât timp aţi lucrat în poliţie, l-aţi cunoscut pe Liam Johnstone?
Nu.
Şi totuşi, aţi fost capabil să-l identificaţi.
Nu ştiam cine era.
Doar am văzut pe cineva.
Bănuiesc că aţi putea spune că a fost instinctul.
Am ştiut pur şi simplu că vrea să facă ceva rău.
Aţi dat poliţiei o descriere foarte precisă.
Da. L-am văzut la lumina felinarelor.
Iar astea ar fi felinarele de la intersecţia dintre...
Beechmore Road şi Elcott Street?
Da.
Te superi dacă te uiţi la asta?
Asta e proba 17.
Este un raport de la Ipswich Council privind întreţinerea drumurilor
din zona Beechmore Road.
Te poţi uita la paragraful trei, te rog?
Conform acestui raport,
felinarul la care te referi a fost, de fapt, vandalizat
cu două nopţi înainte de spargere.
Nu. Nu, funcţiona.
Şi erai la cel puţin 15 metri de bărbatul pe care îl descrii.
Dle Watts, când lucrai în poliţie
erai bun prieten cu poliţistul care făcea arestările,
sergentul detectivul Bowman, nu-i aşa?
Ştiţi asta foarte bine, dle Travers.
Iertaţi-mă, onorată instanţă. Nu mai am întrebări.
- Ce ai făcut? I-ai dat o mână de ajutor? . Cui?
- Ştii bine cui! Lui Dennis Watts. - Nu!
Atunci e doar o coincidenţă că e martorul tău principal?
Nu l-am plătit.
Dacă treaba se împute, o să mergi după el, găgăuţă!
- Nenorocitul de felinar! - Liam Johnstone e o jigodie.
A dat spargeri, a făcut afaceri şi a furat de când a ieşit ultima oară.
Ar trebui să ne mulţumească că-l închidem.
Asta crezi tu? Nu o să-ţi mulţumească.
Nu le pasă ce se întâmplă pe stradă.
Uită-te cum se îmbracă, cum vorbesc.
Nu are nimic de-a face cu lumea reală, cu legea. E doar un joc.
Nu am vorbit cu Watts. Nu am spus nimic.
Eşti un idiot.
ŞCOALA DE CORECŢIE PAXTON HALL
Iar la final, aproape prea slăbit să vorbească,
mi-a şoptit în ureche că-l doare sufletul
să plece mult prea devreme.
"Înainte, camarazi!", mi-a şoptit.
"Trăiască Ferma Animalelor."
Nu înţeleg. Am crezut că l-au dus la măcelărie.
Ei bine, Squealer minte.
Boxer a fost ucis de Napoleon,
iar el ne spune ce vrea el să credem.
De ce face asta?
Pentru că aşa e el, pentru că minte ca să se agaţe de putere.
De ce? Din cauză că e porc?
Nu-mi plac porcii.
Nu e vorba de animale.
Continuă, Alan.
E vorba de comunişti, nu-i aşa?
- Despre Rusia şi tot restul. - Despre ce naiba vorbeşti, Alan?
Simon! Alan are dreptate.
Uite, pe de o parte, asta e o poveste despre animale, da?
Nu e un băieţel isteţ?
- O să-i dai o medalie? - Eu... eu...
Cartea e o prostie. Totul e o prostie.
Salut.
Bună.
- Cum merge? - Oh, ştii tu...
Puştiul ăsta, Liam Johnstone.
A fost bătut de tatăl său vitreg când avea trei ani,
era în orfelinat la 6 ani, drogat la 16 ani.
Nu are nicio educaţie şi, exceptând ultima condamnare,
nimeni nu a fost de partea lui.
Dar tu eşti.
Îmi scapă ceva.
Nu, eu... Mă uit la el, dar nu pot vedea.
De ce nu vii la cină?
Da, da, de ce nu?
Cum ţi-a mers azi?
A fost bine. Ştii, gardianul încă îmi aruncă priviri deocheate.
Scuze, agentul de pază.
Nu e o închisoare, e o şcoală de corecţie.
Iar ei nu sunt prizonieri, ci rezidenţi.
Oh, trebuie să mă învăţ cu limbajul ăsta!
- Rezidenţilor le place "Ferma Animalelor"? - Nu ştiu.
E acolo un băiat destul de inteligent. Numele lui e Alan.
- E expirat? - Nu, e bun.
Ştii, se sperie şi de umbra lui.
Are 17 ani şi e acolo de Dumnezeu ştie câtă vreme.
Dar a înţeles totul.
Să deschidem nişte vin?
În dimineaţa asta, când ai plimbat câinele...
Ştiu că m-am trezit noaptea trecută, dar cred că era mult mai devreme.
Ştii, nu era ora şase. Era mai repede ora patru.
Nu, nu, nu era.
Nu mă deranjează că lucrezi toată noaptea, Will.
Doar... vreau să ai grijă.
Te extenuezi.
Jarrold?
Su, am nevoie de sfatul tău.
Nu ştiu de ce. Nu asculţi niciodată.
Nu e adevărat!
Dacă-mi ascultai sfatul, nu ai fi plecat niciodată din Londra.
Sigur nu ar fi trebuit să ne întoarcem aici.
Oh, haide, ştii foarte bine că nu am avut de ales.
Ştiu, dragă, a trebuit să-l urmezi pe Will
şi ştiu că ai face orice pentru el.
Dar de ce a trebuit să vă întoarceţi voi doi tocmai aici?
Suffolk nu ţi-a plăcut niciodată, nici măcar când erai mică.
Încă îmi amintesc când ai fugit.
- Am ajuns numai până la Woodbridge. - Ar fi trebuit să mergi mai departe.
Ăsta e genul de loc care te va scoate din minţi.
Cred că toţi cei pe care-i cunosc sunt nebuni, într-un fel sau altul.
- Ţie îţi place aici. - Da, iar ţie nu.
Niciodată nu am înţeles cum ai putut renunţa la toate.
De fapt, Henry mi-a oferit vechiul meu post.
- În Londra? - Editor decizional.
Propria mea listă, autonomie totală, lucrările.
Şi ce ai spus?
- Am spus nu. - Nu?
Nu pot... lucra în Londra. Nu pot face naveta. Nu ar funcţiona.
Şi de ce îmi ceri mie sfatul? Pentru că ştii că greşeşti.
Draga mea, trebuie să pleci şi ai nevoie de cineva să ţi-o spună.
Da.
Atunci pleacă!
Omule, ştii că astea sunt numai minciuni. Totul e o mare prostie!
Hey, Liam! Fă-mi, te rog, o favoare şi calmează-te.
Suntem foarte aproape.
Uite, ţi-am spus, dle Travers.
Nu am fost niciodată lângă casa bătrânului.
Poliţia a încercat să mă facă să semnez o confesiune.
- Nu le pasă dacă am făcut-o sau nu. - Probele împotriva ta deja cad.
Singura problemă este medalia, Steaua Pacificului?
Nu ştiu nimic despre medalie.
Au zis că au găsit-o în apartamentul tău.
Nu asta au spus. Au spus că era în buzunarul meu.
Au luat-o din buzunarul tău?
Asta e medalia, Steaua Pacificului pe care ai găsit-o la Liam Johnstone.
- E corect? - Da, dle.
- Eşti sigur de asta? - Da, dle.
Eşti de acord că toate Stelele Pacificului sunt cam la fel?
Poate. Dar pe aceea am găsit-o în buzunarul hainei dlui Johnstone.
Cum poţi fi sigur că e aceeaşi medalie ca aceea a maiorului Cartwright?
Sunt destule anticariate în Ipswich care vând medalii aproape identice.
Sunt sigur că eşti de acord cu asta.
Iar asta, pare nouă.
Maiorul Cartwright îşi curăţa colecţia săptămânal.
- Făcea asta? - Da, dle.
De fapt, a curăţat-o în ziua în care a fost furată.
- Şi ţi-a spus asta? - Da, dle.
Şi cum îţi explici că examinarea criminalistică
a hainelor lui Liam Johnstone, cu o atenţie specială pentru buzunare,
nu a descoperit nicio urmă de acid oxalic, silică,
sau ceva folosit la curăţarea obiectelor de argint?
- Nu ştiu. - Doar dacă nu era altă medalie.
Sau, desigur, medalia nu a fost deloc în buzunarul lui Liam Johnstone?
Mulţumesc.
După tine.
Uite-i că vin!
Da, da! Ştiam eu! Ştiam eu!
Mark! Mark, o să am nevoie de tine.
Trebuie să fii de partea mea.
Eşti pe cont propriu.
Ai întârziat. Ţi-am pus ceaiul în cuptor.
Nu mi-e foame.
- A mers bine? - Ce crezi?
- Îmi pare rău. - Cazul s-a dus naibii.
Liam Johnstone e liber, iar acum poate merge să jefuiască pe altcineva.
Iar Harry va fi mustrat că a încercat să obstrucţioneze justiţia.
E o glumă. Afacerile Interne sunt deja pe urmele lui.
Nu e corect. E greşit.
Nenorociţilor de avocaţi nu le pasă ce fac, cât timp sunt plătiţi!
Du-te la televizor. Îţi aduc eu mâncarea.
Ţi-am spus. Nu vreau să mănânc!
Mark, uite ce ai făcut acum. Ai trezit-o pe Claire!
Nu-i nimic.
Haide, puiule, nu-i nimic.
Ia loc, Wenborn.
Prefer să rămân în picioare, dacă nu vă supăraţi, dle.
Am spus să stai jos. Fă ce ţi-am spus, bine?
Mizeria asta cu Bowman... Ai ceva de-a face cu asta?
Haide, voi doi vă cunoaşteţi!
Ştiai ce pune la cale?
El a fost cel care a făcut arestarea. Era cazul lui.
- Eu doar am semnat hârtiile. - Sper să fie aşa, pentru binele tău.
Pe Bowman îl aşteaptă o anchetă a Afacerilor Interne,
şi din câte văd eu, nu se va întoarce.
Călătorie sprâncenată, din partea mea!
Dar rămâne problema ce să fac cu tine.
Domnule?
A fost un incident la o fermă, lângă Framlingham.
Un bărbat pe nume John Jarrold, un fel de zilier,
a fost împuşcat în cap şi lăsat acolo o săptămână, aşa că nu arată bine.
Te poţi ocupa tu.
- Şi îl poţi lua pe Taylor cu tine. - Pe Taylor?
- Scuze, ai o problemă? - E începător!
E tânăr, isteţ şi ar putea învăţa ceva de la tine.
Să nu-ţi treacă prin cap să te cerţi cu mine, Wenborn,
pentru că vezi asta?
Asta înseamnă că sunt adjunctul şefului poliţiei,
şi îţi pot spune ce să faci şi cu cine munceşti.
Se cheamă un ordin.
- Ai prins ideea? - Da, dle.
Să mă ţii la curent.
Asta e tot.
Cu domnul avocat Evans, vă rog. Sunt Stephen Packard.
- Ai tot ce îţi trebuie? - Da.
Ţi-ai luat la revedere de la tatăl tău?
Mamă, plec la universitate. Mă întorc în câteva săptămâni.
Şi da, l-am văzut aseară.
- Ştii că a câştigat cazul? - Mi-a spus.
De ce? Nici nu-i mai place avocatura măcar.
Atunci când a fost bolnav, de ce nu a renunţat?
- Nu putea renunţa. - De ce nu?
Nu e vorba că îi place sau nu.
E ceea ce este el.
Haide, prinde trenul, şi păstrează curăţenia în casă!
Şi fără petreceri!
- Petrecere frumoasă! - Bine!
- Bună dimineaţa tuturor. - Dle Travers...
- Bună dimineaţa, Rosie. - Bună dimineaţa, dle Travers.
- Bine lucrat în cazul Johnstone. - Mulţumesc foarte mult.
Mi-e teamă că avem o problemă, îmi pare rău să o spun.
A venit un avocat din Londra. O doamnă care vrea să te vadă.
- E o acuzaţie de crimă. - Nu i-ai spus?
I-am spus că nu te mai ocupi de crime. I-am spus-o destul de clar.
I-am mai spus şi că nu mergi la Londra.
Dar nu a vrut să mă asculte şi nu am ştiut ce să fac cu ea,
- aşa că am dus-o în biroul tău. - Oh, Malcolm!
A spus că nu va pleca până când nu va vorbi cu tine.
Şi a mai spus că clientul ei e cineva pe care îl cunoşti,
cineva apropiat de tine.
- Despre cine vorbeşte? - Martin Newall.
- Îl cunoşt? - Da, am fost colegi la universitate.
Dar nu l-am mai văzut de 20 de ani. Pe cine e acuzat că a ucis?
Pe secretara sa. Dar pledează nevinovat.
Am văzut ceva la ştiri.
A fost strangulată într-un hotel de cinci stele.
Cinci stele... Asta trebuie să fi fost o consolare.
Numele ei e Natalie Chandra. Vrei să scap de ea?
Nu. Nu. O să... O să mă văd cu ea.
Poftim, ţine astea. Mulţumesc.
- Dră Chandra... - Natalie.
- Încântat de cunoştinţă. - Mulţumesc că mă primiţi.
Cu foarte multă plăcere.
Ce pot face pentru tine?
O să trec direct la subiect...
Cândva mi-ai cunoscut clientul.
Da, Martin Newall. Am studiat împreună dreptul la Cambridge.
Nu ai auzit că a fost arestat?
Nu, nu am văzut ştirile. Crimă, nu?
Spune că e nevinovat.
Magistraţii au refuzat deja eliberarea pe cauţiune,
dar mai avem o a doua audiere peste 5 zile.
Vrea să îl reprezinţi tu.
Angajatul meu ţi-a spus că nu mă ocup de cazuri de crimă.
Dar ai făcut-o. Şi ai avut un mare succes.
- Mai ales în astfel de cazuri. - Ce fel de cazuri?
În cazuri unde toate probele sunt împotriva acuzatului,
şi unde niciun avocat cu mintea întreagă nu ar sugera să pledeze nevinovat.
Dar el spune că nu a făcut-o.
- Exact. - Îl crezi?
Dacă ne luăm după probele poliţiei, nu...
Ascultându-l pe el... poate.
El şi tânăra femeie aveau o aventură.
Cineva a aflat de asta. E o mare mizerie.
Sincer, dacă aş fi în locul lui,
aş pleda vinovat, ca să termin cu povestea asta.
Dar nu a făcut-o.
Care e povestea lui?
Am notiţe detaliate. Dar el vrea să vorbească cu tine.
Unde e acum?
E reţinut la Wellsden.
A spus să întrebi de cineva pe nume Jane.
A spus că te-ar putea ajuta să te convingă.
- A spus el asta? - Da.
Ar fi putut face contrariul.
De ce nu putem citi o altă carte?
Ce fel de carte, Simon?
Ceva care are o poveste. Harry Potter!
- Jeffrey Archer. - Jeffrey Archer, da.
- A fost înăuntru. E bun. - Porno!
Andy McNab, Andy McNab!
Ajunge!
Să vă spun ceva. Suntem într-o bibliotecă şi mai sunt câteva minute.
De ce nu luăm o carte pe care vreţi să o citim?
Dră Travers?
Alan.
Am scris o poveste.
- Serios? Ce fel de poveste? - E... una de aventuri.
- Ai spus că lucrezi la o editură. - Am lucrat.
Mă întrebam dacă ai putea să o citeşti.
În clipa asta sunt numai trei capitole,
dar mă gândesc că poate...
O fac bucuros. Dar ştii, nu va fi uşor să fie publicată.
Vreau doar să văd ce crezi despre ea.
- Cum se numeşte? - I-am spus "Operaţia".
E despre un băiat, de vârsta mea,
care a fost operat pe creier şi cum îl schimbă asta.
E un thriller?
Da. Da, adică este... Ştiu ce vreau să scriu, dar...
Nu vreau să-mi pierd timpul.
Sunt sigură că nu-ţi vei pierde timpul, Alan.
Aş fi bucuroasă să îl citesc.
Mersi.
Ar trebui să vorbeşti cu guvernatorul dacă vrei să o iei acasă, dnă Travers.
O să sun la biroul lui.
Are numărul de telefon pe ea, adresa?
Nu cred. E numai o poveste.
Sunt sigur că e o capodoperă.
Ei bine, măcar el încearcă.
Apropo, îmi poţi spune Jane.
Prefer să păstrez formalitatea.
Speram să fim prieteni. Suntem de aceeaşi parte, nu?
Nu ştiu ce să zic.
Sunt aici să ţin lucrurile în ordine, şi să nu-i las să se taie între ei.
Sau să te lovească.
Poate chiar să-şi scoată penisurile când se plictisesc de George Orwell!
- S-a mai întâmplat. - De când lucrezi la închisoare?
De destulă vreme pentru a-i cunoaşte bine.
Problema cu oamenii ca tine e că veniţi aici şi vedeţi ce vreţi voi.
Şi trebuie să mă întreb...
Ce anume, dle Cooper?
Nu vrei să ştii.
Nu. Continuă.
Bine. O fi conştiinţa ta liberală, cititorii ziarului Guardian,
chestiile tale femeieşti.
Apoi mă uit la tine, cum vii joia şi vinerea,
şi trebuie să mă întreb asta...
Crezi că îi ajuţi sau ei te ajută pe tine?
Deci, John Jarrold...
Era mort de o săptămână înainte să fie găsit de un fermier local.
El a fost cel care a anunţat.
John Jarrold... Ce fel de nume e ăsta?
- Cred că e un nume foarte comun. - Unul foarte fals.
Nu aveţi de unde să ştiţi asta, dle.
- Ai fost vreodată la Norwich? - O dată.
John Jarrold e un magazin.
Haide să îţi dau un sfat, dle detectiv,
ca noi doi să ne înţelegem.
De ce nu-mi spui niciodată ce pot sau ce nu pot să ştiu?
De ce nu-ţi păstrezi opiniile până îţi cer să ai una?
- Bine. - Bun băiat!
- Suntem gata să intrăm? - Da, da.
Detectiv Taylor.
- Bună dimineaţa, Mark. - Locul ăsta pute cu adevărat.
Dacă crezi că asta e rău, să vezi cum e în cealaltă cameră.
- Acolo e? - Da, e în pat.
Aici.
Haide, Noddy.
A trebuit să scăpăm de muşte. Erau foarte multe muşte.
A stat aici cel puţin o săptămână. Şi e cald.
- John Jarrold... - Aşa îşi spunea.
Nu are acte sau paşaport.
Nu are carduri de credit, facturi, nimic. Ar putea fi oricine.
Cine era? Un zilier?
Era muncitor sezonier. Fermierul, Robert Stevens,
l-a lăsat să stea aici şi făcea diverse treburi la fermă.
Şi cineva l-a împuşcat.
De la trei paşi distanţă.
Probabil stătea la capătul patului.
- Uită-te la el şi spune-mi ce crezi. - Bine.
Uită-te atent la urmele de intrare, dacă sunt urme de arsuri pe piele.
Trebuie să te apropii mai mult.
Scuze!
Cum ai ajuns să fii atât de nenorocit?
Am repetat.
- Will? - Da?
A apărut ceva.
Mi s-a oferit un caz în Londra, un caz de crimă.
Nu-mi spune. Will, tu...
Ştiu că nu pot. Ştiu că nu ar trebui. Nu vreau să o fac.
Dar... E Martin Newall.
Martin?!
Da, a fost acuzat că şi-a ucis secretara.
- Asta e ridicol! - Când l-ai văzut ultima oară?
Când l-ai văzut şi tu, ştii asta. Acum multă vreme.
Exact, noi nu l-am mai văzut. Oamenii se schimbă...
Da, dar Martin nu ar fi făcut rău nimănui.
- Secretara lui? - Da. Numele ei era Lucy Wilson.
- Erau... - Amanţi? Aşa se aude.
Câţi ani avea?
22.
Atât de tânără.
De ce tu?
M-a cerut pe mine, şi...
Nu ştiu, poate i-o datorez.
Din cauză că...?
Oh, Will, a fost acum 20 de ani!
Era prietenul meu cel mai bun. L-am rănit.
Cred că eu l-am rănit.
Atunci poate i-o datorăm amândoi.
Oh, pentru numele lui Dumnezeu, Will, asta e o nebunie!
Ai spus că nu mai iei un caz de crimă după ce tot ce s-a întâmplat.
Am părăsit Londra. Mi-am lăsat cariera...
- Kate şi-a pierdut jumătate din prieteni... - Ştiu!
Nu te poţi întoarce dintr-o toană!
Nu, asta nu e o toană.
Te-ai gândit la pericole?
Te rog, ascultă-mă, eu... Mă refer la pericolul pentru tine.
Totul s-ar putea repeta!
Ba nu.
Acum sunt mai puternic. Lucrurile s-au schimbat.
- Nu ai de unde să ştii asta. - Ba da.
Nu-mi vine să cred!
Bine, Jane.
Uite, spune-mi tu.
Martin a spus că nu a făcut-o el.
Mi-a cerut ajutorul. Chiar crezi că nu îl voi ajuta?
A spus că numele său e John Jarrold, şi nu am avut motive să mă îndoiesc.
Deci nu ai fost niciodată la Norwich?
Cât timp a stat aici?
Vreo 11 luni.
A apărut din senin. Avea nevoie de un loc unde să stea.
- Şi i-ai dat casa? - Aveam nevoie de ajutor.
L-am lăsat să stea aici dacă mă ajuta puţin la fermă.
Dar asigurările, taxele?
Nu i-am dat bani.
Tot ai încălcat legea.
Tocmai am spus că nu l-am plătit.
Care e povestea cu posterele astea?
Acţiuni radicale pentru apărarea drepturilor animalelor.
- Nu ştiu nimic despre asta. - Era membru?
Nu ştiu. Bănuiesc că poţi afla.
A avut vizitatori? A venit cineva aici?
Nu, nu cred. Era un singuratic.
Deci ai dat casa unui necunoscut,
pe care nu-l ştiai de la Adam.
Putea fi o persoană periculoasă!
Ei bine, părea în regulă.
De ce ar veni să lucreze aici, dacă-i păsa atât de animale?
Nu avem animale. Facem agricultură.
Sună-mă când ajungi acolo.
Şi după ce îl vezi.
Ai vreun mesaj pentru el?
Nu.
Aş vrea să nu pleci.
Ai grijă.
O să am.
O să am...
Trenul se apropie acum de linia 2,
cel care trebuia să vină la 17:08, de la strada Liverpool din Londra.
Unde duce asta?
Duce la drumul principal.
A plouat mult şi singurele urme cauciucuri sunt ale ta.
Jarrold nu conducea.
Ar fi mers pe jos de la staţia de autobuz.
Da? Poate nu a fost singurul.
Dacă cineva a venit în toiul nopţii să-l împuşte pe Jarrold,
nu ar fi fost mai uşor să conducă?
Ţii minte ce am spus de întrebările idioate, absolut inutile?
- Să le păstrez pentru mine. - Exact.
- De fapt, au fost nişte opinii. - Acelaşi lucru.
Ai fi venit pe aici dacă era singurul drum pe care îl ştiai.
Vezi urmele de cauciucuri?
Adu o echip.
Şi află cine locuieşte acolo.
Nu am făcut-o eu, Will.
Asta nu e doar crimă.
Poate că, de data asta, îţi vei face treaba mai temeinic.
Travers ăsta... nu are niciun motiv să-şi bage nasul în treburile noastre.
O va face, dacă crede că fata a fost ucisă pentru a ajunge la computer.
- Ţi-am citit povestea. - Ce crezi despre ea?
E ca un coşmar teribil.
Aş spune că e o execuţie.
Traducerea şi adaptarea bursucel