O zi şi o noapte cumplite, au avut loc cutremure şi inundaţii neobişnuite...
Iar insula Atlantida a fost înghiţită de mare şi a dispărut. Platon.
Acum 2500 de ani, filosoful grec Platon
a scris despre o insulă numită Atlantida...
... care a fost înghiţită de mare într-o zi şi-o noapte.
A dispărut fără urmă.
De atunci, oamenii s-au întrebat unde poate fi acea insulă misterioasă,
sau dacă a fost doar un mit.
Noile descoperiri sugerează
că povestea lui Platon s-a bazat pe evenimente reale.
Explorările subacvatice recente de pe insula grecească Santorini
au relevat depuneri ale unei masive erupţii vulcanice.
Una dintre cele mai mari din istoria omenirii.
Şi, chiar pe insula Santorini, arheologii au descoperit o cetate antică.
O lume pierdută, îngropată de o catastrofă.
Conform ultimelor descoperiri ştiinţifice,
aceasta este povestea
unei insule incredibile,
a poporului care a locuit acolo...
... şi a ultimelor lor zile,
care au inspirat legenda Atlantidei.
Acum 3500 de ani, insulele greceşti erau căminul
unei civilizaţii puternice şi avansate a Epocii de Bronz,
care rivaliza cu Egiptul faraonilor.
Aceştia erau minonienii.
În lumea această, preotese puternice
prezidau ritualuri stranii şi periculoase.
E drăguţ, nu ?
L-ai ales pentru tine, mama, sau pentru mine ?
Fiul meu este cel mai bun atlet din Thera.
Suntem foarte impresionate, Rusa.
Platon a scris despre taurii care umblau prin templele Atlantidei.
Taurul era cu siguranţă elementul principal în cultura minoică.
Ascultă-mi ruga, mare Poseidon, creator al pământului şi al apei.
Dă-mi curajul străbunilor şi acceptă vinul acesta ca ofrandă.
Atât de important era taurul, încât a dat naştere legendei minotaurului ucigaş.
Jumătate om, jumătate fiară.
Yishharu, eşti bine ?
Ne-ai făcut de ruşine !
Pleacă !
Săriturile erau considerate a fi un ritual esenţial
pentru iniÅ£ierea tinerilor cretani.
Chiar ÅŸi a femeilor.
Un spectacol care avea loc în întreaga Cretă,
în palatele-templu precum cel din Knossos,
un complex uriaş cu peste 1300 de încăperi.
Acesta a fost leagănul civilizaţiei occidentale.
Unde-i Yishharu ?
Mă gândeam să-l las aici.
- Să ne scutesc pe toţi de ruşine. - E doar un băiat.
Soţia creează un bărbat.
Haide.
Trage.
Minonienii au dominat Mediterană
timp de peste 1000 ani.
Până a apărut o insulă la 70 de mile de Creta.
Insula Thera, cunoscută azi sub numele Santorini.
Reconstituirea Therei arată ca era formată
din cercuri concentrice de uscat şi mare, aşa cum a descris Platon Atlantida.
Fiindcă insula era vârful unui vulcan gigantic
ce erupea catastrofal la fiecare 17000 ani.
În anul 1620 i.C.,
o groapă de roci fumegânde, suficient de mare încât să înghită un oraş ca Londra,
a umplut cu magmă spaţiul aflat la 11200 metri sub insulă.
- Când a început ? - Acum două zile, stăpâne.
Două zile ?
Dă-mi nişte peşti. Poţi să-mi dai doi ?
Unde te duci cu ăştia ?
Pe insula lui Poseidon. Fac o ofrandă.
- Trebuie să vii la festin. - Nu voi întârzia.
Bogăţia Therei a fost dată de priceperea locuitorilor la treburile mării.
Flota sa domina negoţul cu lumea Epocii de bronz.
Locuitorii insulei se îmbogăţeau cumpărând şi vânzând mărfuri
din Africa, Asia şi alte părţi ale Europei.
Străzile erau mărginite de case mari,
decorate cu fresce complicate.
Ei au construit primele toalete interioare din lume, legându-le
la un sistem de scurgere subteran,
un lux despre care europenii aflau abia după 2000 ani.
Cei care prezidau această societate prosperă
erau preoţii.
Soţia fiului meu, Pinaruti.
Bun venit.
Am adus ulei, să o slăvim pe zeiţa insulei.
E pentru Marea Preoteasă, nu pentru mine.
Vino, te conduc la ea.
Mare Preoteasă ? Soţia lui Yishharu.
Ulei din muntele sacru Juktas în onoarea zeiţei insulei voastre.
Vino cu mine.
Femeile cretane erau foarte independente şi influente.
Cele mai influente erau preotesele.
Ele trebuia să comunice cu zeii,
deseori prin ritualuri elaborate,
în care se pare ca se folosea şofranul ca halucinogen.
Querasia iţi ureaza bun venit in Thera, Pinaruti.
Si noi iţi uram bun venit in numele ei.
Alătură-te noua să-i mulţumim fiindcă ai ajuns cu bine aici.
Nu uita de ofranda.
Ca si alte civilizaţii antice,
minonienii credeau ca toate lucrurile sunt locuite de zei.
Erau zei pentru fiecare fenomen natural, de la naşterea unui prunc
pana la cutremure, furtuni pe mare, piscuri muntoase.
Zeii aceştia nu erau mereu milostivi,
ci temperamentali si uneori răzbunători.
Ofrandele se făceau de cei care doreau favorurile zeilor.
Erau ceremonii rituale prin care preoţii
vedeau limpede dorinţele zeilor.
Dar in 1620 i. C, credinţa minonienilor
urma sa fie zdruncinata de forte geologice dincolo de puterea lor de înţelegere.
E in regula, Pinaruti.
Unul din primele semne ca vulcanul va erupe
a fost explozia hidrotermala declanşată de apele subterane supraîncălzite.
Ai văzut ceva.
- Ce era ? - Era Yishharu.
Era in pericol.
Ce fel de pericol ?
Securea de sacrificiu era scăldată de sânge.
Sângele lui.
De ce sa fi văzut aşa ceva ?
Uneori viziunile nu ne vin de la zei, ci din propriile temeri.
Locul acesta ti se pare ciudat.
Si poate nu eşti sigura de soţul tau.
Vino.
Trebuie sa pregătim o sărbătoare.
Suntem aici pentru a o întâmpina pe noua sotie a fiului meu, Pinaruti.
E fiica unui credincios partener de afaceri, Piteri.
E cretana, dar sa n-o prigonim pentru asta.
Ma bucur ca ni te-ai alăturat, Yishharu.
Bine ai venit.
Am văzut multe pe lumea asta.
Delfini in Strâmtoarea Hazim.
Am vânat delfini in acea strâmtoare.
Mi-am încărcat corăbiile cu comori din Egipt.
Am luptat cu piraţii pe ţărmul insulei Elias.
Dar nimic nu se compara cu frumuseţea acestei insule superbe.
Nimic nu se compara cu frumuseţea acestei insule.
O insula in ascensiunea căreia cred ca am avut si eu o contribuţie.
Îmi pare rău ca am întârziat.
Fara cretanii din clasa medie...
Ai făcut ofranda ?
S-a întâmplat ceva la sanctuar.
A crăpat pământul. Era o fântână de apa fiarta.
Nu stiu de unde era.
De parca întreaga insula... s-ar fi descurajat.
Când ai sărit peste taur, ai spus ca s-a zguduit pământul.
Ar trebui să-i spui tatălui tau.
Am sperat ca unicul meu fiu îmi va prelua ştafeta pe mare.
Pana acum şi-a dedicat sângele si sudoarea taurilor
si preoteselor din temple.
Speram ca sotia lui să-l facă un bărbat mai bun.
E beat, sa mergem.
- Nu putem. Dineul e in cinstea noastră. - Aşa crezi ?
Sfatul meu pentru oricine se căsătoreşte este acesta.
Bucuraţi-vă de fiecare zi,
fiindcă nu se ştie când va vor lua zeii ce e mai preţios pentru voi.
Eşti binecuvântată, Rusa.
Ne spui ca vor sa facem ba asta, ba cealaltă.
- O facem fiindcă ne spui tu. - E de nesuportat.
Ei nu-ţi vorbesc.
Yishharu !
La pământ !
- Unde-i Yishharu ? - Nu stiu.
Unul din cei mai importanţi zei cretani era cel care zguduia pământul.
Cu un motiv întemeiat.
Stricăciunile produse Therei arata ca, in jurul anului 1620 i.C.,
aceasta a fost expusa unui cutremur masiv.
Mai mult de 7 grade pe scara Richter.
Clădirile lor erau construite sa facă fata la cutremure minore.
Erau întărite cu bârne groase.
Pana când acel cutremur, destul de puternic
încât sa dărâme zidurile de piatra,
a pus in mişcare un lanţ ireversibil
de evenimente pentru locuitorii Therei.
Ramai pe loc.
Tânăra doamna.
Te-a părăsit deja bărbatul ?
Ar trebui sa cauţi in templu.
Acolo ii plăcea sa se reculeagă.
Repede, pe aici.
E bine ?
Se pare ca e in viaţa.
Stai aşa, mai e cineva.
M-am dus la templu doar ca sa scap de tata.
N-am ştiut ca e si ea acolo.
Nu vreau să-ţi ascult scuzele. Cu toţii ştim ce făceai acolo cu femeia aia.
Chiar si tatăl tau glumeşte pe seama ta.
M-ai umilit, Yishharu.
Nu iţi voi permite.
Când am aflat ca era acolo, i-am spus...
I-ai spus ca s-a terminat.
- I-am spus ca... - I-ai spus adio.
Da, i-am spus adio.
Trebuie sa reintram in normal cat mai repede.
- Să-i ducem înapoi in casele lor. - E prea devreme.
Casele lor inca nu sunt sigure.
Poate ca sunt avariate, dar majoritatea sunt in picioare.
Casele sunt slăbite. Trebuie sa le refacem înainte sa se întoarcă oamenii.
Crezi ca vor lăsa totul la dispoziţia hoţilor ?
Tot ce e de valoare poate fi pus la adăpost.
In pivniţe sau la pragurile uşilor, unde clădirile sunt mai puternice.
Apoi sigilam uşile.
Si oamenii unde se duc ?
Vrei sa stea in strada ?
Ii mut din oraş pana reparam clădirile.
Preoteasa ?
S-au pierdut destule vieţi.
Vom instala corturi pana casele vor fi sigure.
Si, Rusa,
va trebui sa reparam nu doar clădirile.
Ai grija de zei, preoteasa.
Voi anunţa in oraş.
Dovezile arheologice arata ca a fost un cutremur atât de puternic,
încât locuitorii Therei au fost nevoiţi să-şi părăsească toate casele.
Tot ce aveau de preţ a fost descoperit
ascuns sub structuri solide precum pragurile uşilor sau sub paturi.
Intrările in case erau sigilate.
Spre deosebire de Pompei,
n-au fost descoperite rămăşiţele umane in oraş,
sugerând ca locuitorii s-au mutat in corturi si au sperat sa se întoarcă acasă in curând.
Eşti pioasa ca o preoteasa, Pinaruti.
Ar trebui sa ia exemplu de la tine unii de pe insula.
Rusa ?
Şi-a pierdut o sotie.
Si da vina pe preoteasa ca nu a sunat-o pe zeiţa Eileithya.
A murit la naştere ?
Tocmai se căsătorise.
De atunci, ii este greu sa aibă încredere in noi.
Daca nu putem avea încredere in tine, in cine sa avem ?
Timp de 17000 ani, punga de magma de sub Thera a fost sigilata.
Dar cutremurul a fisurat aceasta punga
si i-a permis magmei sa iasă prin canale,
eliberând sulf si alte gaze otrăvitoare.
- Eşti sigur ca suntem in siguranţa ? - E in regula.
Ce miroase aşa ?
Parca sunt oua stricate.
E mirosul apei.
Cred ca alunga spiritele rele.
Nu ştim de ce miroase aşa.
Sau de ce e aşa fierbinte.
Haide, e grozava !
Ce s-a întâmplat ?
Yishharu.
Yishharu, repede, vino înapoi.
Oceanul se răstoarnă !
Tata nu va crede ca a fost un semn.
Mi-aş fi dorit să-i înţeleg mai bine pe zei.
- Vor sa ne spună ceva. - Tatăl tau e un om puternic si sensibil.
Când vorbeşte, îl asculta toată lumea.
Daca l-ai putea convinge ca a fost un avertisment din partea zeilor.
Credinţa tatei in zei a încetat când mi-au răpit mama.
- Unde te duci ? - La templu.
Bansabira va şti ce vor zeii.
Pana la urma, presiunea magmei care se ridica la suprafaţă
a aruncat piatra care bloca de mii de ani gura vulcanului.
Aceea a fost o prescripţie.
Pur si simplu, vulcanul şi-a curăţat gâtlejul.
Generaţiile anterioare probabil au văzut astfel de erupţii minore
si au crezut ca sunt semne de la zei.
Semne pe care preoţii trebuiau sa le înţeleagă.
Ce facem ?
Zeul cutremurelor ne vorbeşte.
Aşa cum le-a vorbit si străbunilor.
Trebuie să-i răspundem ca si ei.
Pentru cretani, nu era nicio modalitate mai buna de a îmblânzi
zeii violenţi decât aceea de a face ofrande.
Preferabil, de sânge.
- Tatăl tau n-a vrut sa ni se alăture. - E ocupat.
Chiar aşa ?
Primarul nostru e prea ocupat ca să-i servească pe zei !
Sanctuarele lor au fost găsite pline de oase de animale.
Capre, oi, porci,
chiar si tauri.
Slava ţie, Poseidon.
Poseidon, rege furios al adâncurilor,
iţi aducem ofranda sângele sacru al taurilor.
Fie ca el să-ţi îmblânzească furia, puternice stăpân cu plete întunecate.
Lasă-ne sa trăim mai departe in pace si linişte.
Slava ţie, Poseidon, stăpânitor al pământului si al celor şapte mari.
Puterea preoţimii depindea de capacitatea sa de a îmbuna zeii.
Dar forţele dezlănţuite deasupra Therei erau acum de neoprit.
După depunerile vulcanice, ştim ca primele stadii ale erupţiei
au acoperit insula cu o boare de cenuşa fina.
Suficienta cat sa contamineze rezervele de apa.
Ce faci ?! Încerci sa ma otrăveşti ?
O acuza pe Pinaruti.
Sunt sigura ca n-a vrut sa facă rău.
Problemele au început după ce a venit EA. Ştii asta.
Rusa a adus-o aici si ştim ca zeii nu-l au la inima.
Poate ne oferă amândurora o cale de a obţine ce vrem.
Iartă-mă, preoteasa.
Cred ca stiu ce ne cere Poseidon.
Vorbeşte.
Trebuia sa va fi spus mai devreme.
Când mi-a spus Pinaruti despre viziunea ei...
- Continua. - A văzut un sacrificiu.
Dar nu era un taur.
Era o persoana.
Cine ?
Sângele ei era împroşcat.
Ea era cea sacrificata.
Poate ca viziunea ei
este felul in care ne spun zeii ca nu e binevenita.
E blestemata.
Spune-i lui Yidini sa adune oamenii.
Le voi vorbi si voi reinstaura ordinea.
Ceea ce a făcut aceasta erupţie diferita
de toate celelalte din istoria Therei a fost interacţiunea dintre doua feluri de magma,
care au declanşat o reacţie chimica absolut catastrofala.
Aceasta reacţie chimica a adus la suprafaţă
aproximativ 150 miliarde de tone de magma.
- Slava ţie, preoteasa. - Slava ţie, preoteasa.
Si a transformat aceasta erupţie in cel mai mare dezastru al lumii antice.
Mare preoteasa, oamenii aşteaptă sa te audă.
Locuitori ai Therei.
Voi, toţi.
Prieteni si colegi.
Trebuie sa ma ascultaţi.
E absurd.
Sângele taurilor nu e suficient.
Nu mai putem oferi nimic mai mult.
Zeii ne-au dat destule avertismente.
Flota mea va ridica ancora la apus. Plecam de pe insula
pana va fi sigura.
Nu exista decât o autoritate in care sa avem încredere pe insula asta. Adevărul.
Locuitori ai Therei,
pentru a readuce pacea pe insula,
Poseidon ne-a cerut mai mult.
Ce-i vei aduce ca ofrande ? Lei, elefant ?
Pana va fi reinstaurata pacea,
cei care vor sa plece de pe insula sunt liberi s-o facă.
- Nu poţi rămâne ? - Trebuie să-ţi faci datoria, Rusa.
Iar eu trebuie sa mi-o fac pe a mea.
Va mai fi un sacrificiu.
De data asta...
... îl voi face din partea tuturor.
Sunetul erupţiei s-a auzit pana in Egipt.
O coloana supraîncălzită de gaz, cenuşa si pietre
s-a ridicat la 9600 m in aer
si a format un nor ca o ciuperca asemănător unei bombe atomice.
Asta a fost erupţia plini ana,
cea mai periculoasa din toate.
Trebuie sa plecam de pe insula cu toţii !
E o nebunie sa rămânem.
Urmaţi-mă cu toţii. La corabie !
Ia-ţi lucrurile si ne întâlnim in port.
Si acum ?
Facem cum am stabilit.
Aduceţi-o pe Pinaruti.
Ne trebuie fiecare centimetru de corabie.
Bine, aruncaţi încărcătura peste bord.
Faceţi loc, haideţi.
Haide, mişcaţi-vă.
- Plecam din oraş cu tatăl meu. - Eşti liber sa pleci, Yishharu.
- Plecam amândoi. - Nu !
Pinaruti trebuie să-şi împlinească destinul. Zeii au cerut asta.
Destinul ei e alături de mine.
Viziunea ta, Pinaruti, ţi-a dezvăluit destinul.
Nu noi alegem. Zeii decid pentru noi.
Noi trebuie sa ne asiguram ca le împlinim dorinţa.
Ce viziune ?
- Ce viziune ?! - Ai spus ca era neclara.
Ca n-au vorbit zeii, ci propriile mele temeri. Si nici nu eram eu !
Nu asta am văzut.
Ce ai văzut ?
Pe cine ai văzut ?
Pe cine ai văzut ?!
După ei !
- Mişcaţi-vă. E loc destul. - Nu va putem lua pe toţi.
Yishharu, unde eşti ?
Sângele lui Yishharu l-a văzut ea sacrificat.
Fie ca zeii să-ţi ierte înşelătoria, Ariad. Nu cred ca eu voi putea.
Ştim ce au cerut zeii. Viziunea trebuie îndeplinit.
- Nu era destul de clara. Nu cred... - Începe sa crezi.
Zeii distrug Thera.
Daca nu ne poţi spune de ce, daca nu-i poţi opri,
atunci ce vor crede oamenii ?
Unde-ţi este puterea, Bansabira, daca nu-i poţi imagina pe zei ?
Ne-au cerut o viaţă
si ne-au arătat a cui trebuie sa fie.
Găsiţi-l.
- Mergi mai departe. - Eu te încetinesc.
- Ce faci ? - Daca te prind, te omoară.
- Scap de ei si ma întorc. - Si daca nu reuşeşti ?
Atunci va trebui să-l găseşti pe tata si să-i spui ce s-a întâmplat.
Mi-e frica, Yishharu. Ma tem sa nu te pierd.
Crezi că omorându-mă se va opri asta, Bansabira ?
Zeii ne vor morţi pe toţi !
În primele ore ale erupţiei,
vulcanul ar fi aruncat miliarde de tone
de magmă în cer.
Răcită rapid, a căzut ca piatra ponce.
Aceste pietre mici şi roci
umplute cu bule mici de aer, au început să îngroape insula.
Câte unul ! Nu împingeţi ! Master, trebuie să plecăm !
Trebuie să ajungem la corabii. Ar trebui să mergem acum.
Uită-te la ei, Bansabira.
Nici propriul tău popor nu crede asta.
Reduceţi-l la tăcere.
Iartă-mă.
Dar a fost cenuşa, nu piatra ponce,
cea care era o ameninţare imediată.
Ajutor ! Ajutaţi-mă !
Cenuşa vulcanică nu este ca cenuşa obişnuită. Conţine silicon.
Odată inhalată,
se amesteca cu umezeala din plămâni şi formează un ciment lichid.
Cineva, vă rog ajută-mă.
Vă rog să mă ajutaţi !
Ajutaţi-mă, vă rog !
Face respiraţia dificilă.
Apoi, imposibilă.
- Rusa ! - Pinaruti !
- Unde este Yishharu ? - Preoţii au venit după noi.
Au vrut să mă sacrifice. A spus că se întoarce.
- Rusa, trebuie să mergem ! - Du -o la tatăl ei în Creta.
Nu, nu !
- Nu, nu vreau să merg fără el. - Leag-o dacă trebuie.
Nu, nu !
Rusa ! Rusa ! Dă-mi drumul !
Dă-mi drumul !
- Halt ! - Dă-te din calea mea !
Ca şi crater lărgit, apa de mare a intrat în el.
În contact cu magma, apa s-a transformat în abur,
declanşând faza următoare vulcanică.
Violenta reacţie dintre apă şi magmă,
a creat o erupţie freato-magmatică.
Se estimează că presiunea sunetului din acestă explozie
ar fi atins 300 decibeli.
Forţa brută a smuls roci din interiorul craterului,
catapultându-le în aer ca pe nişte rachete mortale.
Bombe de lavă.
Aceste bucăţide magmă arzând, pot fi de mărimea unui camion mic
cântărind până la opt tone.
Întoarce-te ! Întoarce-te !
Întoarce-te !
Nu mai avem la ce ne întoarce.
Te rog, întoarce. Te rog.
Odată cu lărgirea craterului,
presiunea care forţa coloana în sus a început să scadă.
Gaze şi pietre aruncate în lateral de coloana în colaps.
Cunoscute sub numele de fluxuri piroclastice,
aceste valuri de gaz supraîncălzit şi pietre au atins viteze
de până la 270 km pe oră
şi temperaturi de 700 de grade Celsius.
Ai luat tot ce-i preţios pentru mine. Asta-i tot ce ţi-a mai rămas ?!
Când fluxurile piroclastice au lovit marea,
cenuşa fierbinte a cauzat ca apa de la suprafaţă să fiarbă,
propulsându-le
cu o viteză mai mare pe pernele de abur supraîncălzit.
Haideţi, haideţi, vâsliţi !
Vâsliţi, vâsliţi, vâsliţi, haideţi !
Haideţi, vâsliţi !
Impactul mortal al erupţiei,
s- a extins mult dincolo de insula Thera.
Fluxurile piroclastice au împins resturile vulcanice în mare,
generând valuri uriaşe.
Tsunami.
Oamenii de pe insula din apropiere, Creta, ar putea fi văzut semnele de avertizare.
Dar au avut puţin timp să reacţioneze.
Deplasându-se cu 300 km pe oră, le-ar fi luat
numai 20 de minute primelor tsunami pentru a ajunge la Creta.
Experţii estimează că până în momentul când valurile au lovit coasta,
ar fi avut peste 60 de metri înălţime.
Fugiţi !
Cercetări recente au arătat că o serie de tsunami au devastat oraşele
toate de-a lungul coastei de nord a Cretei, în câteva ore,
dacă nu zile, după erupţie.
Ucigând aproximativ 30.000 de oameni.
A fost un dezastru la o scară de neimaginat.
De trei ori mai mare decât Krakatoa.
De 100 de ori mai mare decât muntele St Helens.
Şi de 40.000 de ori mai puternic decât bomba de la Hiroshima.
Cenuşa de la erupţie a aruncat Marea Mediterană,
în săptămâni de întuneric.
Temperaturile globale au scăzut, încetinind creşterea plantelor până în Marea Britanie.
Societatea minoică a fost zdruncinată din temelii.
Dovezile arheologice relevă că au existat revolte sociale profunde.
Oraşe şi palate templu au fost dărâmate şi arse.
Oamenii au fost sacrificaţi.
În cele din urmă, o civilizaţie care a durat mai mult de 1300 ani
a fost invadată şi absorbită
de către un trib grec războinic numit micenian.
Povestirile dezastrului, cu toate acestea, au fost transmise, repovestite, înflorite.
Mulţi experţi cred acum, că evidenţele distrugerii lui Thera,
l- au inspirat pe Platon să scrie o poveste morală despre creşterea
şi căderea unei civilizaţii măreţe pe care el a numit-o Atlantida.
El a scris, "insula consta în centuri circulare de mare
"şi pământ, îngrădindu-se una pe cealaltă.
"O hulă şi portul plin cu nave
"şi negustori din toate părţile.
"Şi averile pe care le deţineau
"erau atât de mari, cum nu mai fuseseră văzute vreodată.
"În incinta sacră a lui Poseidon erau tauri mari,
"şi cei zece principi vânându-i fără arme.
"Apoi, acolo a avut loc cutremure şi inundaţii neobişnuite,
"Şi într-o zi şi o noapte groaznice,
"insula Atlantis a fost înghiţită de mare...
"Şi a dispărut."
Şi astfel o mare şi minunata lume,
a fost distrusă de un dezastru de proporţii cataclismice,
şi a devenit locul de naştere al uneia
dintre cele mai mari legende din toate timpurile...
Atlantis.
Traducerea şi adaptarea Andrada2003- FlorinA(c)SubTeam
pentru www.subs.ro