ZEN Sezonul 1 Episodul 3-Ratking
Subtitrarea BlackAmber-Dorula/SubTeam www.subtitrari-team.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Transcript www.addic7ed.com
Point Green către Leader. Ţinta se mişcă, se îndreaptă spre sud-vest.
L-am văzut.
Intru.
- Ce se întâmplă, Leader? - N-am idee.
Nu, nu, nu!
Leader către toate unităţile, abandonaţi!
Repet, abandonaţi. Regruparea la RV. Terminat.
Spune-mi despre soţul tău.
Ce să-ţi spun?
Eu ştiu? Orice.
De ce?
Nu-l menţionezi niciodată.
N-ai întrebat niciodată.
Am simţit că nu vrei.
Ai înţeles bine.
E bine, dar dacă
simţi că nu vrei
să vorbeşti despre el, atunci...
Aşa îţi pui jos suspecţii?
Zen...
Eşti aici.
Şi eu la fel.
Nu e suficient?
Divorţez.
Sigur că nu vreau să vorbesc despre Luca.
Eu te întreb despre idioata de nevastă-ta?
Sunt doar curios.
E sfârşitul unei aventuri sau începutul unei relaţii?
Poate amândouă.
Aurelio!
Ce se întâmplă?
Foarte bine. Putem începe în sfârşit.
Numele meu e Heuber
şi preiau comanda tuturor echipelor de detectivi
cât timp şeful Moscati e în concediu medical.
Nu ştiu cum se obişnuieşte aici,
dar nu voi tolera trândăvia sau ineficienţa.
Nu voi tolera corupţia sau favorurile.
Nu voi tolera imoralitatea sau concubinajul.
La serviciu sau Ã®nafara lui, fÄƒrÄƒ excepÅ£ie,
vă veţi comporta cu decenţă totală.
Există un cod de conduită departamentală pe fiecare birou.
- Studiaţi-l. Învăţaţi-l. - Mă scuzaţi, şefule.
- Da! - Biroul ministrului.
Vrea să vadă pe dvs şi pe detectivul Zen imediat.
- Zen? - Un fel de urgenţă.
Eşti fumător, văd.
Ţi-am citit dosarul. Cazul Faso, afacerea Ruspanti.
Eşti mereu în ziare.
Eşti un căutător de glorie.
În echipa mea, nu e loc pentru căutătorii de glorie.
Şi încă ceva.
Leo Moscati nu se mai întoarce.
Domnilor.
Ernesto, sigur o cunoşti pe Nadia Pirlo.
- Numai după reputaţie. - Ce înseamnă asta?
După părerea mea, procurorii trebuie văzuţi în instanţă, nu la TV.
Şef Heuber, ne confruntăm cu o situaţie extrem de gravă.
Târziu noaptea trecută, şeful chestiunilor juridice ale corporaţiei Miletti,
Francesco Pirotta, a fost împuşcat mortal în centrul Romei.
Văduva sa le-a spus ofiţerilor investigatori
că la momentul asasinării lui, îi plătea în secret pe răpitori
cu 5 milioane euro să asigure eliberarea lui Ruggiero Milleti.
Ruggiero Miletti a fost răpit? Când?
Acum câteva zile, crede văduva.
- Şi banii? - Dispăruţi. O astfel de plată e ilegală.
Sigur că este. De aceea familia nu a raportat răpirea.
Prin lege, toate bunurile familie Miletti trebuie îngheţate
pentru a preveni alte plăţi ilegale.
Principala noastră grijă este întoarcerea în siguranţă a lui Ruggiero Miletti.
- Fără răscumpărare? Nicio şansă. - Teoretic, a fost deja plătită.
Serios? În cazul ăsta, de ce a fost împuşcat intermediarul?
Prioritatea noastră e Ruggiero Miletti.
Orice acţiune a poliţiei împotriva răpitorilor sau altcuiva poate aştepta.
Ceea ce avem nevoie este un detectiv cu experienţă
pentru a se ocupa de negocieri şi pentru a-l aduce pe Miletti teafăr acasă.
Foarte bine. Voi desemna imediat pe cineva.
Da, s-a considerat, foarte puternic, că pentru o aşa importantă şi
delicată misiune, n-am găsi ceva mai bun decât detectivul Zen.
- Nu pot fi de acord. - Mă dau bucuros deoparte.
- Nu mă pot gândi la cineva mai bun. - Aşa e, nici eu nu pot.
În mod sigur, şeful Heuber, cu experienţa sa enorm...
Atunci, e totul aranjat. Succes, dle detectiv.
Te conduc.
Nu-mi poţi face asta. Nimeni nu rezolvă o răpire fără o răscumpărare.
O misiune incomodă, desigur, dar am toată încrederea în tine.
Ce ţii secret?
Ei haide, dle detectiv, ştii cu ce ne ocupăm.
Un om e mort, celălalt e ţinut captiv.
Pe lângă faptul că e un industriaş de seamă,
Ruggiero Miletti e un vechi şi drag prieten al ministrului.
În cazul în care reuşeşti să-i asiguri eliberarea în siguranţă,
ne vei găsi extrem de recunoscători.
Destul de recunoscători să-l aduceţi înapoi pe Leo Moscati?
Îmi dau seama cum de şeful Heuber poate părea cumva dezagreabil.
Dumnezeu ştie, e mai mult elveţian.
Dar mă tem că numirea sa a fost un tertip politic.
Şi cu Vincenzo Fabri?
Parcă era vorba că pleacă într-o vacanţă.
Da, n-am uitat.
Dar, date fiind legăturile familiei Fabri, totul trebuie manevrat delicat.
Îţi cer să ai răbdare şi te îndemn să te concentrezi pe problema actuală.
Bine, eu îmi aleg ajutorul
şi mă ocup de asasinatul Pirotta, nu numai de răpire.
Desigur. Secretul este totul.
Dacă sunt scurgeri către presă,
spaţiul tău de manevră va fi grav compromis.
- Care spaţiu de manevră? - Ultimul sfat, fereşte-te de Miletti.
- Mulţumesc pentru sprijin! - Glonţul îţi era destinat.
Te aşteptai să mă pun în faţa lui?
Singura mea speranţă este să-l tragi în jos pe Heuber odată cu tine.
Va fi un nobil sacrificiu de sine, pe măsura tradiţiei romane.
Se poate, dar eu sunt din Veneţia. Speram să ai ceva despre el.
Despre Heuber? Las-o baltă.
E abstinent, celibatar şi complet devotat purităţii justiţiei.
- Un dezastru ca şef al detectivilor. - Cam aşa ceva.
- Ştii de ce vor să-l salveze pe Miletti? - Nu.
Finanţează partidul. Vor face orice să-l aducă înapoi.
Dar dacă eşti prins încălcând legea, nu te vor proteja.
Şi nici eu.
- Omucideri. - Bună. Eu sunt.
Ascultă, îmi pare rău pentru azi dimineaţă.
- N-am vrut să fac... - Nu. E vina mea.
Am exagerat prea mult. Doar că...divorţul e greu.
Înţeleg.
E greu şi să pretind că nu se întâmplă nimic între noi.
Şi cred că ne încadrăm la capitolul "Imoralitate şi adulter".
Noul cod de conduită cu privire la interzicerea sexului la locul de muncă,
împreună cu orice altceva.
- Dar n-am făcut sex la locul de muncă. - Aşa e. Nu încă.
Foarte bine. Am primit ordinele.
Dar îmi vei raporta fiecare pas şi nu te vei angaja la nimic,
- fără autorizarea mea expresă. - Bineînţeles, şefu'.
Aş vrea să mă ajute De Angelis, vă rog.
- Acolo e un cadavru? - Da, cred că e cariera mea.
Ascultă, prietenii noştri comuni îşi mai amintesc că îmi sunt datori?
Ce vrei?
Ruggiero Miletti a fost răpit.
N-am citit despre asta.
Şi nici n-o să citeşti. Trebuie să-l aduc înapoi în viaţă.
Vorbeşte cu prietenii noştri. Vezi dacă îi faci să le dea
numărul meu de mobil celor care îl au pe Miletti.
Fără înregistrări, fără prostii, doar o conversaţie directă
să găsim o ieşire.
Am să dau telefonul. Dar fără promisiuni.
- Mulţumesc, prietene. - Primeşti o parte din răscumpărare?
Mă numesc Zen. Sunt aşteptat.
Bună ziua. Urmaţi-mă, vă rog.
Un om extraordinar, domnul Miletti.
Sunt sigur că e.
A fost mereu foarte generos cu fundaţia noastră.
- Da? - Avem şase orfelinate în Africa.
724 de copii. Sunt o pacoste, vă asigur.
Sunt convins că aşa e.
Desigur, vremurile sunt grele şi oamenii par mai puţin dornici să ajute.
Aţi venit pentru o donaţie?
Nu e niciun rău în a cere.
Dl Miletti nu e disponibil azi, măicuţă. Îmi pare foarte rău.
Trebuia să vă spună cineva.
Julia vă va conduce la ieşire.
Carlo Fagioli. Sunt vicepreşedintele corporaţiei Miletti.
Zen. Detectiv la brigada omucideri.
Eşti detectiv?
Da.
Dle detectiv, ce ştii despre familia Miletti?
Cam ce ştie toată lumea, cred.
Dă-mi voie să-ţi spun ceva.
Nu sunt oameni obişnuiţi.
Nu sunt ca tine şi ca mine.
Pentru un Miletti, nu există reguli, nici limite,
nici imposibil.
E prima oară în viaţa lor când se confruntă ei înşişi cu o problemă.
Am să ţin bine minte.
Ai multă experienţă în negocierea ostaticilor?
Nu. Deloc.
De ce te-au trimis?
Acum pot vorbi cu familia?
Dle detectiv, soţia mea, Cinzia Miletti.
- Bună ziua. - Dle detectiv.
Silvio Miletti, şeful interimar al familiei Miletti.
Îmi puteţi spune când anume a fost răpit tatăl vostru?
Luni noaptea, când se întorcea de la biroul din Roma.
Cam o oră mai târziu, Cinzia a primit un apel pe mobil.
Au spus că-l au pe tati.
L-au dat la telefon.
Iar el a zis...
"Puiule, dă-le ce vor."
Aşa că l-am chemat pe Francesco.
E avocatul nostru.
A fost. Ne-a spus că e ilegal să plătim răscumpărarea.
Ne-a spus că dacă raportăm răpirea,
tribunalul ne va îngheţa conturile.
Banii noştri!
Nu ne-a venit să credem.
Fireşte, aţi strâns banii.
Am fost sfătuiţi de un avocat să nu răspundem la întrebarea asta.
N-am venit să investighez plata răscumpărării.
Nu mă interesează.
Şi tot ce spuneţi cu privire la subiect e complet neoficial.
Treaba mea e să-l aduc pe tatăl vostru acasă în viaţă. Nimic altceva.
Francesco a aranjat totul la bancă...
Şi s-a oferit să livreze banii.
Noi ne simţim groaznic.
Bietul Donatella.
Abia se căsătorise.
Bineînţeles că vom avea grijă de văduvă.
Francesco a fost cu familia timp de 40 de ani.
- Şi o loialitate ca a lui este... - Şi?
Ce? E vina mea?!
Ţi-am spus că o fac eu. Eu trebuia să fiu. Eu sunt şeful familiei acum.
Trebuia să mă contacteze pe mine, nu pe ea.
De ce le-a dat el numărul ei? Nu e corect! M-am săturat!
Nu trebuie să suport asta. Cine te crezi?
Nici măcar nu eşti din familie. Eşti un nimeni.
Îmi pare rău.
- E foarte supărat... - Cinzia!
Aveam banii pregătiţi aici.
Au sunat să ne dea instrucţiuni.
Francesco a plecat. A spus că nu durează mult.
N-a încercat nimeni să-l urmărească?
Nu. N-am vrut să ne asumăm riscuri. Am vrut doar să terminăm odată.
V-au mai contactat răpitorii de atunci?
Acum o jumătate de oră.
Voiau alte cinci milioane până mâine seară.
- Încă cinci milioane? - Da.
Cum să-l ajut pe tatăl meu, dle detectiv?
De acum încolo, aş vrea să mă ocup de negocieri.
Nu va fi posibil. Vor să vorbească numai cu Cinzia.
Cinzia? Adevărat?
Atunci, asta ar trebui să fac.
Dle detectiv?
Nu eşti puţin depăşit de toate astea?
Aceşti oameni l-au ucis pe Francesco fără să se gândească de două ori.
Ce te face să crezi că te vei descurca mai bine?
Vincenzo? Ce faci aici?
Heuber a spus că ai nevoie de ajutor.
Îl aşteptam pe De Angelis.
Heuber l-a trimis la Napoli
să aducă nişte dosare judiciare sau aşa ceva.
Aşa a făcut?
Ascultă, Aurelio, evident că noi
am avut nişte neînţelegeri în trecut,
dar vreau să ştii că te poţi baza pe mine.
Ştiu asta. Mulţumesc.
Ar trebui să vorbim puţin despre caz şi toate cele.
- Bine. Lasă-mă cinci minute. - Sigur.
Vrei ceva de băut?
Aş vrea, dar voi aştepta puţin, dacă nu te superi.
Am nevoie de permisiunea ta să înregistrez telefoanele,
din moment ce pe tine te sună răpitorii.
Nu văd rostul.
Nu ne putem atinge de banii noştri.
Şi chiar dacă am putea, nu ne-ai lăsa să-i folosim. Asta e.
Nu mai e nimic de făcut. S-a terminat.
Nu e adevărat. Nu încă.
Deci ai un plan, dle detectiv?
Tot ce pot să-ţi spun e că voi face tot ce pot,
totul, să-l aduc pe tatăl tău înapoi.
Te cred.
Îţi mulţumesc, dle detectiv.
Bietul tati.
Nu vreau să moară singur.
Da?
- Văduva îndurerată a lui Francesco Pirotta. - Da, ce e cu ea?
Tocmai a făcut totul public.
Răpirea, plata, asasinatul.
Trebuie să instruieşti familia să nege totul.
E cea mai mică dintre grijile lor.
Răpitorii au sunat şi au cerut încă
- cinci milioane până mâine, altfel... - Înţeleg.
Înseamnă că am o zi să-l găsesc pe Ruggiero Miletti.
Şi dacă nu poţi?
Dacă nu pot...
Dacă nu pot,
plănuiesc să mă duc la întâlnire
cu o servietă goală şi de acolo, voi vedea.
Eşti serios?
Da, din păcate, sunt.
Deci, cu alte cuvinte, după cum stau lucrurile,
Miletti e ca şi mort.
Ţinem legătura.
Vincenzo, vreau să duci criminaliştii unde a avut loc răpirea.
De asemenea, vreau să vorbesc cu şoferul şi garda de corp.
- Sigur. Altceva? - Da. De unde îl cunoşti pe Carlo Fagioli?
Am fost în şcoală cu Silvio Miletti.
Pe Carlo îl cunosc de la clubul de tenis.
Clubul de tenis?
De ce te mai deranjezi cu munca asta?
Dacă nu muncesc, nu primesc alocaţia. Părinţii mei sunt foarte stricţi.
Ce e? Încearcă tu să-ţi întreţii soţia şi o amantă în Roma cu cât câştigăm noi.
În plus, e amuzant.
Mai degrabă, era. Ascultă, Aurelio...
- Pot să-ţi vorbesc sincer? - Da, sigur.
Ce părere ai despre Heuber?
- E prea devreme să mă pronunţ. - Ştii că eu trebuia să primesc postul?
- Zău? - Da.
Fratele lui e politician, a avut nişte voturi decisive în coaliţie.
Nici măcar unchiul meu n-a putut să-i blocheze numirea.
Deci dacă trebuie făcut ceva pe aici, ar trebui să facem noi înşine.
- Noi înşine? - Cazul ăsta e incredibil de cunoscut.
Heuber n-a mai avut de-a face cu aşa ceva.
Acum, dacă, de exemplu, ar fi să...
dăm de necaz, se vor pune întrebări.
În privinţa lui.
Tu crezi c-ar trebui să rasolim cazul în mod deliberat
să-l aruncăm pe Heuber la rechini?
Nu, sigur că nu.
Nu chiar.
Dar într-un caz complicat ca ăsta, foarte multe lucruri pot merge prost...
Ştiu că înotăm împotriva curentului, dar bătrânul Milet...
Oricum, bătrânul Miletti e ca şi mort.
Singurul lucru rămas în joc e pe cine cade vina.
Şi tu nu crezi că va cădea pe... noi, de exemplu?
Nu. Noi ascultăm ordinele pur şi simplu.
Crede-mă, unchiul meu are foarte multă influenţă asupra lui Heuber.
Atâta vreme cât eşti cu mine, n-ai de ce să-ţi faci griji.
Vincenzo...
E genial.
Ce este?
Nimic, dragule.
Totul va fi bine.
Da, serios? Foarte interesant.
Bun, de ce nu mă suni în legătură cu asta?
Da, sigur. Da.
Dnă Pirotta, vă rog să nu mai vorbiţi cu ziariştii.
Devine foarte dificil pentru noi să ne facem treaba.
Treaba voastră?
Care e treaba ta? Să-l aduci pe Miletti viu
şi să nu te mai gândeşti la cei care l-au ucis pe Francesco?
Îţi spun eu cine l-a ucis.
Familia Miletti.
Francesco şi-a dat viaţa pentru familia aia.
- El ştia totul. - Şi anume?
Nu mi-a spus.
Era atât de loial şi discret.
Sugeraţi că ei au pus să fie ucis?
Nu i-aş scoate din calcul.
Nu ştiţi de ce sunt capabili.
Nimeni nu ştie.
La ce oră a plecat de aici aseară?
Am plecat împreună cu maşina la familia Miletti
pe la opt.
Atunci au sunat şi...
Francesco a plecat.
Am stat colo cu Carlo aşteptând.
Am aşteptat...
Era îngrijorat de livrarea banilor?
Îngrijorat?
Era nervos.
- Nu e ceva care se face zilnic. - Aşa e.
Dar era calm.
A fost un om curajos.
Şi ar fi făcut orice pentru Ruggiero Miletti.
Vedeţi, ceea ce nu înţeleg, este cum...iertaţi-mă...
cum a ajuns să fie ucis.
Adică, privind din perspectiva răpitorilor,
de ce să împuşti un om care îţi aduce banii?
E evident că a fost trădat!
Nu înţeleg.
Doar nu crezi că îl voiau pe bătrânul Miletti înapoi, nu-i aşa?
Silvio îşi urăşte tatăl.
Tot ce vrea sunt banii, iar bătrânul nu-i dă.
Şi slinosul de soţ al Cinziei e aşa de ambiţios, vrea doar
controlul companiei, dar bătrânul îi stă în cale.
Am crezut că măcar Cinzia părea să-şi iubească tatăl.
Cum să nu!
Ea e fetiţa lui tati.
Întotdeauna a fost.
Crede-mă, dle detectiv,
pentru un motiv sau altul, toţi au vrut ca bătrânul să moară.
Lucrezi târziu.
Da, Heuber mi-a dat multe de făcut până mâine.
Poftim.
Mesajele tale.
Înregistrările mobilului Cinziei Miletti
şi toate documentele supravegherii.
Mulţumesc.
Nu mă aşteptam să te întorci astă seară.
L-am lăsat pe Fabri la familia Miletti.
Dacă se întâmplă ceva, el o să-mi dea un telefon.
Te-ai ales cu Fabri ca ajutor?
A sugerat să sabotez cazul în mod deliberat
pentru ca el să scape de Heuber.
- Ar merge, ce crezi? - Nu ştiu.
Dar dacă aş fi susţinut mârşăvia asta,
cred că ideea era să scape şi de mine în acelaşi timp.
Cazul ăsta e un coşmar, nu?
Un cerc al iadului încă nedescoperit. Ai chef de o băutură?
Nu, am chef să-mi scot toate hainele şi s-o fac pe biroul lui Heuber.
- Pe bune? - Haide, Zen.
Cineva trebuie să lupte pentru sexul la serviciu.
- Nemaivorbind de lenevie şi imoralitate. - Exact.
Luca m-a iubit întotdeauna...
De când îmi amintesc.
Şi m-am căsătorit cu el pentru că rămăsesem însărcinată.
Dar când am pierdut copilul, părea...
crud să dau înapoi.
Dar am încercat din greu să fiu o soţie bună.
Şi să-l înţeleg.
Şi a fost în regulă.
Dar...
te trezeşti într-o zi
şi descoperi...
că persoana pe care o iubeşti a dispărut...
Că trăieşti cu altcineva...
Şi că nu-ţi place deloc persoana.
Şi ceea ce e mai rău...
e că şi tu ai devenit altcineva...
Şi nici asta nu-ţi place.
Înţelegi ce spun?
Da, înţeleg.
Şi...
Ce crezi?
Cred că trebuie să reparăm biroul.
Nu, nu răspunde.
Alo?
Ce s-a întâmplat?
Zen?
Aurelio!
Ei bine?
Ce pot face pentru tine?
Mi-e teamă că afacerea Miletti e un dezastru. Dar asta e.
Trebuie să jucăm cărţile pe care le-am primit.
În servietă vei găsi cinci milioane de euro
în bancnote uzate şi nedetectabile de diferite valori.
Sunt sigur că nu trebuie să-ţi spun pe litere.
Cu toate astea, Amedeo, ţi-aş fi recunoscător dacă ai face-o.
Ia banii,
dă-i răpitorilor şi ia-l pe Miletti în schimb.
Eşti conştient că e complet ilegal?
Pentru Dumnezeu, viaţa unui om e în joc!
Nu trebuie să lăsăm un flecuşteţ precum legea să ne stea în drum.
- În drumul nostru?! - Da.
Bineînţeles, trebuie să te sfătuiesc să nu fii prins.
- De unde i-ai luat? - Concentrează-te pe salvarea lui Miletti,
care ar trebui să fie mult mai uşoară acum că avem banii.
Dacă Miletti va fi eliberat, toată lumea va şti ce am făcut.
Având în vedere reputaţia ta imaculată, nimeni nu te va suspecta
de predarea banilor în mâinile criminalilor.
Scrupulele îţi fac cinste, dar serios, n-are cum să-ţi meargă bine.
Sau, în climatul actual, să rămâi unde eşti.
A, înţeleg.
Fruntea sus.
Ei ia banii, tu îţi asumi creditul.
Toată lumea are de câştigat.
Vrei să semnez de primire?
Ca lumea.
Nu ştiu... Dacă sunt falşi, sunt perfecţi.
Cinci milioane. Sunt toţi aici.
Ce?
Am putea fi la aeroport într-o oră.
Mai repede dacă mă străduiesc.
Va trebui să te întorci la apartament să împachetezi,
să-ţi iei la revedere de la mama ta.
- Ultimul tip a fost împuşcat. - Da, ştiu.
- Sper că ştii ce faci. - Sigur că nu ştiu.
Salut, şefu'.
Aurelio!
La dracu!
Mulţumesc foarte mult, domnule.
Uită-te la cicatrice.
Eşti în toate ziarele, idiotule.
Chestia asta cu Miletti e un dezastru.
N-o să-l mai aduci niciodată înapoi.
Şi când se dovedeşte că e mort, tu vei purta vina.
Ce-ai mai făcut?
Ascultă, nu ţi-au dat o servietă plină cu bani
de prin nişte fonduri obscure, nu?
Dumnezeule, nu. De ce?
Îi cred capabili de aşa ceva.
Acum zece ani, un amic a fost forţat să facă o plată secretă.
Totul a mers bine, dar imediat ce omul a fost eliberat,
bineînţeles că toată lumea ştia ce se întâmplase.
Serios?
Amicul meu a negat, sigur, dar nu l-a crezut nimeni.
În final, băieţii de sus l-au lăsat în pace.
Cariera lui murise.
Şi n-avea decât vârsta ta.
Tania!
- Vino să vezi cicatricea. - Ce mai faceţi?
Mă bucur să te văd.
Îmi pare rău, n-am ştiut că detectivul Zen va fi şi el aici.
- Mă pot întoarce altădată. - E în regulă. Eu plecam.
Nu, stai, stai.
Dacă sunteţi sigur...
Lăsaţi la mine.
Aţi călătorit mult?
Nu, m-am mutat recent într-un apartament.
E...ceva.
De cât timp sunteţi voi împreună?
În mod sigur aţi ţinut totul sub tăcere.
Mai ştie cineva?
E complicat din cauza divorţului meu.
Există o directivă nouă cu privire la relaţiile de la serviciu.
Pun pariu.
Presupun că aţi auzit că sunt terminat.
Ne pare foarte rău.
Împuşcat ca un cal bătrân.
Ticăloşii! Le-am spus că vreau să mă întorc, că mă fac bine.
Să vorbească cu doctorii, ei le vor spune. Dar ştiţi cum e...
Politica...
Şi i-au dat postul nemernicului de Heuber.
Ai ceva despre el?
Nimeni n-are nimic despre Heuber.
La dracu! Serviciu idiot şi împuţit.
Totuşi, o să-mi lipsească.
Încă o dată, te văd pe prima pagină a ziarelor,
atrăgând atenţia asupra ta, încercând să-ţi promovezi cariera.
Trebuia s-o împiedici pe femeia Pirotta
să vorbească cu presa.
Eşti un cârpaci. Dacă era după mine,
te-aş fi scos imediat de la această investigaţie.
Din fericire, haosul ăsta se va sfârşi curând.
Alţii pot prelua sarcina de a aduce familia Miletti
şi pe răpitori în faţa justiţiei.
Familia Miletti?
Nimeni nu e mai presus de lege. Fireşte că vor avea de înfruntat acuzaţii.
Fireşte.
Aşadar, ai ceva de raportat?
În mintea mea, cel mai interesant lucru în toate astea
este asasinarea avocatului.
Interesant? Cui îi pasă ce crezi tu că e interesant?
Treaba ta e să fii eficient. Care e planul tău de acţiune?
Planul meu de acţiune?!
Nu ştiu...mă gândeam...
să mă duc la Cinzia Miletti, să văd dacă sună răpitorii
şi...de acolo văd eu.
Vezi tu de acolo? Asta ce vrea să însemne?
Îţi cer să mă informezi cu privire la intenţiile tale!
Prefer să vă spun doar ce trebuie să ştiţi,
dacă nu vă supăraţi.
Ce trebuie să ştiu?! Sunt ofiţerul tău superior!
Trebuie să ştiu!
Bine.
În ordine, păi...
Ce trebuie să ştiţi este că dvs
nu mă puteţi scoate de la cazul ăsta chiar dacă aţi vrea.
Poftim.
Ştiu că îţi închipui că ai prieteni sus-puşi, Zen.
Dar crede-mă, când se dovedeşte că Miletti e mort...
atunci se va termina totul.
Ştii ce se va întâmpla atunci?
Ştii?
Scuze, te sun mai târziu.
Asta e?
Nu face asta.
Ascultă, apreciez cu adevărat ajutorul tău.
Lasă-mă să vin cu tine. Îmi aduc băieţii. O facem cum trebuie.
Nu, nu vreau ca locul să colcăie de detectivi particulari.
Putem face doar ce ne-am înţeles?
Nu eşti obligat. Nu pentru un bătrân pe care nu-l cunoşti
şi care nu-ţi e dator, pentru o gaşcă de politicieni şi fondurile lor electorale!
E munca mea.
Asta vrei să-i spun mamei tale
când o să mă întrebe de ce ai murit?
Ea unde e?
Pregăteşte prânzul pentru copii.
Mamă?
Aurelio!
Nu te-am văzut de zile întregi.
Arăţi foarte serios.
Da?
Tu şi prietena ta petreceţi aproape fiecare noapte împreună.
Trebuie să fie ceva serios.
Pare a fi ceva ruşinos.
Crede-mă, sunt multe similitudini.
Mamă...
am venit pentru că...
Am vrut să-ţi mulţumesc...
pentru...tot
şi am vrut să-ţi spun că te iubesc.
Ce se întâmplă, Aurelio?
Nimic. Nimic.
Am vrut doar să ştii.
Am plecat la muncă.
Vincenzo? Ce fac ei?
Cum te aşteptai.
Destul de tensionaţi, destul de deprimaţi.
Nu-s obişnuiţi să se simtă neajutoraţi.
Vreo şansă să vorbesc cu martorii?
Lovitura a fost genială.
Planificată perfect. N-a auzit nimeni. S-a terminat în câteva secunde.
Şoferul e fost militar. A spus că a fost ca o operaţiune militară.
Locul a fost evident bine ales şi complet curat.
Aceeaşi poveste şi la întâlnirea în care l-au lovit pe avocat.
Oamenii ăştia sunt profesionişti.
Sunt, nu-i aşa? Atunci de ce să-l omoare pe avocat?
- Nu e foarte profesionist. - Poate s-a panicat. O mişcare bruscă...
Nu, l-ai fi împuşcat o dată. Nu l-ai fi împuşcat de două ori.
Pare că au vrut să-l omoare.
Te face să te întrebi ce a fost în servieta aia.
De ce să te întorci pentru ale 5 milioane? E mizerie.
Şi e şi de două ori mai riscant.
- Toată treaba pute. - Tot mai multe motive să scape de Heuber.
Nu-ţi face griji pentru asta, am plănuit ceva pentru mai târziu
- care aproape că e sortit eşecului. - Serios? Ce?
Simt că ştiind mai puţin, cu atât e mai bine, serios.
De ce nu te duci acasă să te culci puţin sau aşa ceva?
Mulţumesc, Aurelio.
Trebuie să-ţi spun ceva.
A fost aprobată la cel mai înalt nivel
şi e important să nu ajungă mai departe de aici.
Viaţa tatălui tău poate depinde de asta. La fel şi a mea.
- Poţi avea încredere în noi, detective. - Mulţumesc, ştiu că pot.
Când vor suna răpitorii azi cu instrucţiunile
pentru predare, vreau să le spui
că va veni un poliţist, nu va fi înarmat, va fi singur
- şi va avea banii. - Nu vor crede asta.
De ce nu?
Dar eşti poliţist.
- Nu poţi răscumpăra criminalii. - Nu fi aşa de naivă, Cinzia.
- Sunt adevăraţi? - Da, sunt.
Tatăl tău are prieteni puternici şi îl vor înapoi în viaţă,
indiferent ce spune legea.
Spuneţi-le asta răpitorilor. Sper că vă vor crede.
- Şi dacă nu? - O vor face.
Ştiu că o vor face.
Mulţumesc, detective.
- Nu ştii ce înseamnă asta pentru noi. - Nu-mi mulţumi încă.
Te deranjează ceva? Pari îngrijorat.
Da, da, sunt îngrijorat pentru că toată treaba asta e un coşmar
şi este în mâinile unui detectiv de vârstă mijlocie, începător,
fără experienţă în răpiri. Scuzaţi-mă.
- Îmi cer scuze pentru soţul meu. - Ea e obişnuită cu asta.
- Nu-ţi face griji. - Bună, iubitule.
Mi-ai văzut trusa de machiaj?
Nu, n-am văzut-o. O să pun pe cineva să...
Ce facem acum, detective?
Aşteptăm ca ei să sune.
Scuzaţi-mă.
- Bună. - Bună.
Îmi pare rău că te sun.
- Eram, ştii... - Nu, e în regulă. Încă mai aştept.
Sună-mă când eşti în siguranţă.
O să te sun, nu-ţi face griji.
Te iubesc.
Alo?
Şi eu te iubesc.
Giorgio, am primit un telefon de la Moscati.
- Pune 25 de euro pe Zen. - Ce?
Ştii
că e primul tip din clădire care se culcă cu Tania Moretti.
Şi ce dacă? E o sumă jalnică.
Nu şi la o cotă de 100 la 1.
Tipul tocmai a avut un bypass.
- Probabil că nu ştie nici ce zi e. - Da, dar a fost şeful ei.
Ştii, poate că el ştie ceva.
Şi tu eşti prieten cu Zen la fel ca toată lumea.
Mă întrebam dacă ai auzit ceva.
Pleacă.
Detective...
- Am vrut să te întreb ceva. - Sigur.
Am vrut să te întreb dacă aş putea lua eu răscumpărarea.
Aş fi foarte recunoscător.
Ar fi trebuit să fiu eu ultima oară.
Simt că e responsabilitatea mea.
Şi...e tatăl meu.
Bine, pot fi direct?
Bineînţeles.
Dacă e să meargă ceva prost...
am sentimentul că superiorii mei ar prefera foarte mult să fiu eu
cel ce va fi ucis şi nu capul familiei Miletti.
Sunt sigur că ai dreptate.
Dacă ei ar şti.
Sunt aşa un neisprăvit.
Ştii, n-am avut niciodată o slujbă.
E frumos?
Nu ştiu. Da, câteodată.
Cred că trebuie să fie.
Tatăl tău mai trăieşte?
Tatăl meu? Nu.
Nu, a fost împuşcat când eram copil.
Şi el a fost poliţist.
Îmi pare rău.
- Câţi ani aveai? - Şapte.
- Ţi-l mai aminteşti? - Da, bineînţeles că da.
A fost tatăl meu.
Deci nici tu n-ai avut ocazia să-ţi iei rămas bun de la el?
Mi-ar fi plăcut să...
vorbesc cu tata,
doar să vorbesc.
Să-i spun diverse lucruri,
chiar şi numai un moment, numai noi doi.
Nu e mort încă.
Detective.
Dacă încearcă ceva, îl vom împuşca şi pe el şi pe Miletti.
Bine.
Stai! Poliţia!
Am crezut că ideea era să termini cariera lui Heuber.
Aurelio, nu te voi înţelege niciodată.
Haide.
Zen. Îmi pare rău că te reţin.
Eşti sigur că nu vrei un avocat?
Cred că vei avea nevoie de unul.
Ştii...
cineva a trecut prin multe necazuri să dea pontul poliţiei
şi aş vrea să ştiu cine a fost.
Cu siguranţă vei avea destul timp să cercetezi,
bineînţeles, dintr-o poziţie neoficială, când vei ieşi din închisoare.
Cu dosarul tău excelent pentru promovare,
n-ar trebui să fie mai mult de trei, patru ani.
Nu eşti deloc curios să afli cine a vrut să mă oprească să plătesc răscumpărarea?
Te superi dacă o deschizi?
Dragul meu Colonna.
Exact la fix.
Eram pe cale să vedem cum arată 5 milioane de euro.
Bineînţeles, e un păcat că ministrul a trebuit să fie făcut de ruşine aşa,
dar dacă îţi aminteşti,
recomandarea mea, să fie desemnat cineva mai bun, a fost respinsă.
Să nu spui că nu te-am avertizat.
Nu voi spune.
- Ce-i asta? - Asta?
E o selecţie de ziare din barul de vizavi.
E un local frumos. Ar trebui să-l încerci. Fac un negroni grozav.
Fii serios. De unde ar lua cineva ca mine 5 milioane de euro?
Cu siguranţă. E ridicol.
- Explică-te! - Nu va fi necesar, şef Heuber.
Detectivul Zen se bucură de toată încrederea ministrului.
De acum înainte, are autonomie completă asupra cazului Miletti
şi îl va conduce aşa cum crede de cuviinţă.
E în regulă dacă...?
Eşti un incompetent.
- Aurelio? - Da?
- Unde sunt banii? - Care bani?
Mă bucur să văd că eşti în siguranţă.
Ascultă, trebuie să plec.
Sunt în instanţă cu Luca după-amiază. Dar...
- Te voi vedea diseară, sper? - Da.
Cum dracu ai scăpat din asta?
E o poveste lungă. Ascultă, cineva a sunat la poliţie ieri, în legătură cu mine.
- Aş vrea să ştiu de unde a venit apelul. - Absolut. Aurelio...
Cred că Tania Moretti ar putea fi interesată de tine.
De ce? Ce ai auzit?
Păi, Moscati a pariat ceva bani pe tine cu Romizi.
Că te culci cu ea.
Ieri.
- Bine. - Şi evident, a fost şeful ei.
Aşa încât, cred că ar putea şti ceva.
Nu.
Nu, s-a senilizat.
Zen.
Dacă o dai din nou în bară, îl vom ucide.
Ce s-a întâmplat?
Între noi fie vorba, cred că cineva îl vrea pe Miletti mort
şi ei speră că o faci tu pentru ei.
- Bănuiesc că nu eşti atât de prost. - Nu-s prost deloc.
- De ce l-aţi omorât pe avocat? - Nu l-am omorât noi.
A fost urmărit la RV, de o motocicletă.
Tipul care l-a împuşcat a luat banii.
Cum arăta tipul pe motocicletă?
Cred că asta e problema ta.
Mai ai banii?
- Da. - De unde îi ai?
Dintr-un fond obscur, în bancnote uzate.
- Ce-ţi pasă? - Îmi pasă dacă e adevărat.
Oamenii care contează, îl vor pe Miletti viu înapoi.
Nu le pasă de bani sau de lege
- şi, cu siguranţă, nu le pasă de mine. - Asta e greu de crezut.
Nu e aşa?
- De ce ar trebui să am încredere în tine? - Nu ştiu.
Nu mă pot gândi la un motiv. Bănuiesc că nici tu nu poţi.
La 2:30 în Piaţa Poporului.
Mulţumesc.
Ai scăpat de data asta.
Data viitoare nu vei fi la fel de norocos.
Dă-mi banii şi gata, vrei?
Dacă îţi mai trebuie ceva...
sună pe altcineva.
Bună ziua.
Îmi pare rău că am întârziat.
Detective.
Ai venit devreme.
Vrei să revin?
Nu, e în regulă.
Oamenii care l-au luat pe Miletti n-au legături în Roma, Neapole,
Milano sau Sardinia.
Nu-s nici din Mafia, Camorra, sau orice altceva.
Şi crede-mă, a întrebat Arcuti.
- Atunci cine sunt? - Asta îţi spun. Nu ştie nimeni.
Trebuie să fie străini.
Nu, sunt cu siguranţă italieni.
În cazul ăsta, nu-s infractori.
Nu-s infractori?
Oricum, nu unii adevăraţi.
Mulţumesc, Angelo. Mi-ai fost de ajutor.
Da?
Pontul anonim de ieri
a venit de la un număr din casa Miletti.
Mulţumesc.
Detective, e revoltător.
Ar trebui să fim informaţi corespunzător de toate etapele cazului.
- Da, îmi pare rău. - Îţi pare rău?
M-am îndoit de la început că ai competenţa.
Nu, aveţi dreptate. Meritaţi să ştiţi adevărul.
Ei bine, acum am libertatea de a vă informa
că negocierile secrete între răpitori şi guvern,
la nivel foarte înalt, s-au încheiat cu succes.
Tatăl vostru va fi eliberat diseară.
Ce?
E în viaţă?
Da.
Asta e fantastic.
Deci răscumpărarea a fost plătită?
Nu a fost o răscumpărare.
Nu a fost niciodată vorba de bani. A fost doar o perdea de fum.
Pentru ce?
Vă supăraţi dacă nu vă pot spune?
- Dar banii pe care ni i-ai arătat... - Erau cu toţii falşi, normal.
Sunt ofiţer de poliţie.
Nu pot fi prins plătind infractori criminali.
Cariera mea s-ar sfârşi.
Dar ai fost arestat!
Să spunem că aşa a părut.
Nu pot intra în amănunte. Sunt sigur că veţi înţelege.
Ceea ce vă pot spune este că...
imediat ce tatăl vostru se întoarce acasă în siguranţă,
răpitorii vor fi aduşi în faţa justiţiei
pentru uciderea lui Francesco Pirotta. Vă promit.
- Vrei să vorbim despre asta? - Nu.
Luca e un coşmar.
Şi avocata lui e o javră.
Judecătorul e un idiot.
Totul e o problemă, totul e o discuţie.
Nu vrea să vândă apartamentul pe care îl urăşte mai mult decât mine!
Îmi pare rău.
Ştiu că e greu pentru tine să fii cu mine.
Adevărul e că te-am cunoscut prea curând.
Viaţa mea e un dezastru şi eu sunt un dezastru.
Ar fi trebuit să-mi ţin gura mare închisă în restaurantul ăla
şi să te las singur.
Mă bucur că n-ai făcut-o.
Am rezervat o masă pentru diseară la noul tău restaurant preferat.
Cel cu trufe albe?
Crede-mă, sunt mai bune decât sexul.
Când am spus "mai bune decât sexul",
evident că mă refeream la sex în general.
Cu alte cuvinte, sexul pe care îl fac alţii.
E evident că nu sexul pe care îl facem noi...
care e evident, mult, mult mai bun decât o farfurie de paste.
Cum a fost ziua ta?
Bună, mulţumesc.
Ce e cu răpirea?
Aştept în orice minut un telefon care să-mi spună că a fost eliberat.
- Serios? - Ştii cum e,
speranţe, speranţe.
Eşti un geniu!
Să nu vorbim prea devreme, mulţumesc frumos.
Ai auzit că Moscati a pariat pe noi?
- Nu mi-a venit să cred! - Ticălos neruşinat!
E revoltător, un funcţionar public să abuzeze de poziţia de încredere
ca să câştige puţini bani în plus pentru el.
- Nu s-a mai auzit! - Ar trebui să luăm câţiva şi pentru noi.
La prima oră a dimineţii.
Da.
Ar putea fi posibil.
Dar gândeşte-te la codul de conduită.
Ştiu, e şocant.
Dă-mi drumul!
Luca!
Luca...
Luca, nu.
Te rog.
Lasă arma jos.
Luca...
Nu...
Nu!
Iisuse!
Tania?
Tania, tocmai am vorbit la spital.
Soţul tău e încă în viaţă.
Ce? Era sânge peste tot.
Da, glonţul a trecut prin craniu în unghi,
fără a face prea multe stricăciuni.
Nu ştiu care e prognoza, dar îl operează.
Mulţumesc.
Mai e ceva, Aurelio.
Tocmai am primit un apel.
Ruggiero Miletti a fost găsit.
E mort.
Bătut până la moarte cu ceva greu.
Traumatism cranian masiv.
Nu înţeleg.
Îmi pare rău, Aurelio.
Bine.
Telefonul meu.
Unde mi-e telefonul?
L-am lăsat în maşină. Mi-am lăsat telefonul în maşină.
O să-l iau eu.
E în regulă.
Aurelio?
Da.
Zen. Închide uşa.
Ai văzut ziarele?
Toate se deschid cu uciderea lui Ruggiero Miletti.
Altele au o poză cu tine şi cu secretara mea la locul crimei
după ce legătura voastră sordidă a sfârşit într-o orgie de violenţă.
Ai trădat familia Miletti, ai trădat ministerul
şi ai făcut departamentul de ruşine.
Eşti suspendat până la noi ordine.
Când te vei întoarce eventual, va fi la un nivel mult mai potrivit.
Am aflat ceva despre răpitori.
Închide uşa când pleci.
Ascultaţi, cred că am descoperit ceva despre răpitori.
Cred că sunt foşti militari.
Ştim că nu erau cunoscuţi printre infractori,
ştim că unul dintre ei s-a referit la plată ca la RV.
- Ăsta e vocabular militar. - Soldaţi?
Mai mult. Ştim din accentul lor
că sunt de pe undeva de aici.
E şi mai bine.
Regimentele Alpine recrutează numai din zonele lor.
Asta înseamnă că ne putem concentra pe o singură brigadă.
Aşa că tot ce avem de făcut, dacă obţinem de la armată listele brigăzii,
e să aflăm cine a plecat din armată în ultimele 12 luni,
atunci oamenii pe care îi căutăm vor fi pe lista aia, vă garantez.
Heuber vrea să-i cercetăm pe răpitorii cunoscuţi.
Vincenzo Fabri.
Bună, iubito.
Da, da, ştiu.
Ştiu. Nu va dura mult, îţi promit.
Ascultă...
în legătură cu pariul.
Deşi, teoretic vorbind...
premiul era plătibil primei persoane
care făcea sex cu Tania Moretti, teoretic vorbind,
se adresa numai oamenilor din clădire
şi treaba e că tu nu mai faci parte din clădire.
Teoretic vorbind.
Deci, Miletti e mort şi banii mei au dispărut.
E un rezumat corect al situaţiei noastre?
Spune-mi că ai un plan.
La revedere, detective.
Dnă Pirotta.
Detective.
Mulţumesc că ai venit.
Aud că l-au omorât şi pe Miletti.
Aş vrea să pot spune că îmi pare rău.
Cred că de asta probabil ei nu sunt aici.
Le-am spus să nu vină. Am spus că nu vor fi bineveniţi.
Sper că nu vă supăraţi, dar aş vrea să vorbesc din nou cu dvs.
Am nişte întrebări despre Francesco şi slujba sa, pe care aş vrea să vi le pun.
Am citit în ziare că ai fost suspendat.
Da.
Temporar.
Bine, dacă crezi că e necesar. Scuză-mă.
Am vrut să spun...
că n-am renunţat.
Nu voi renunţa până nu-i voi găsi pe cei care v-au ucis soţul.
Mulţumesc.
Alo?
Noi l-am lăsat în viaţă.
Pe Ruggiero Miletti.
- Era absolut bine. - Adevărat?
Pentru răpire riscăm 5 ani, pentru crimă, e condamnare pe viaţă.
Cineva se foloseşte de noi şi s-a folosit de noi tot timpul.
Trebuia să mă suni când urma să-l eliberaţi.
Am sunat!
Dar a tot sunat.
Da.
Atunci am sunat familia.
Ce? Cu cine ai vorbit?
Ce vrei?
Am venit să-mi ofer condoleanţe familiei tale
şi să-mi cer scuze pentru eşecul meu în salvarea tatălui tău.
Crede-mă, sunt profund marcat.
Cred că ar trebui să pleci acum.
Dar apoi am aflat că răpitorii au sunat aici seara trecută
şi v-au spus unde era tatăl vostru, după care,
cam o oră mai târziu, a fost bătut de moarte.
Nu e adevărat.
Da, m-au sunat ca să-mi spună că era mort.
Au spus că l-au ucis şi ne-au spus unde îi găsim cadavrul.
Treaba e, că nu cred că eşti destul de puternică fizic
să-l fi ucis pe tatăl tău aşa.
- Ţi-am spus, ei l-au ucis! - Cinzia!
- Opreşte-te. S-a terminat. - Nu mă atinge.
Silvio a insistat să se ducă să-l ia pe tatăl său.
Voia să fie cel care îl salva.
A fost marele său moment, un fel de moment de reconciliere cu el.
Dar nu ştie să conducă.
Aşa că Cinzia a trebuit să-l ducă.
Nu a fost vina lui.
Tati a început să ţipe la el.
A spus că a încurcat toate negocierile.
A spus că era un ratat.
Nu trebuia să spună asta.
Bietul Silvio.
Nu era corect.
Ajutor!
Ajutor! Vă rog, ajutor!
- La o parte, te rog. - Aşa l-am găsit. Şi-a luat toate pastilele.
Nu, e în viaţă. Mă poţi ajuta, te rog?
Puteţi trimite o ambulanţă?
Nu, nu, nu, numai familia.
Javră!
Javră, întoarce-te!
Javră! Javră!
Bănuiesc că e de datoria mea să depun mărturie împotriva lui.
E lucrul corect ce trebuie făcut.
Asta vine de demult.
Lui Ruggiero nu-i plăcea propriul fiu.
I-a dat mulţi bani, dar niciodată vreun pic de respect,
niciodată nu i-a acordat timp,
niciodată nu i-a dat dragoste.
E foarte trist.
Trebuie să fie.
Ştii, tata,
a lucrat într-o măcelărie.
Eu am fost în armată.
Am început la departamentul de transporturi.
Am fost la seral,
mi-am făcut drum de foarte de jos, pas cu pas.
Chiar crezi că ar trebui să-mi pară rău de Silvio?
Nici măcar nu s-a putut sinucide.
Bravo, Zen.
Şi ce întoarcere după prăbuşirea de aseară.
Trebuie să recunosc, aproape te ştersesem.
Avocatul e tot mort, nu-i aşa?
Pentru numele lui Dumnezeu, înveseleşte-te.
Abia aştept procesul.
Sandalul!
Va fi evenimentul social al anului.
Îţi sunt datoare, detective.
În acest caz, o să-mi iau răsplata acum.
Luca La Guardia.
Dacă supravieţuieşte, sigur. Vrei condamnarea pe viaţă?
Nu.
Dimpotrivă. Mă aştept ca procurorul
să-l privească cât de blând posibil.
Trezeşte-te, Zen, va trebui să stea câţiva ani închis.
Da, sigur, numai că nu foarte mulţi.
Crimă pasională, responsabilitate scăzută, chestii de genul ăsta.
În schimb, vreau să-l faci să-i acorde divorţul soţiei sale
şi să renunţe la orice pretenţie pe care o are asupra proprietăţii ei.
Ăsta e un favor mare.
Cred că îmi trebuie altceva să îndulcească târgul.
Capul şefului Heuber.
Pe tavă.
Blufezi.
Cum aşa?
Bună.
Voiam să te sun.
Mă duc acasă câteva zile.
Poate mai mult timp.
E un zbor în seara asta.
Zen, trebuie să fiu singură.
Trebuie să mă gândesc la viaţa mea.
M-am ascuns prea mult timp în spatele căsătoriei mele.
Obişnuiam să-mi spun că Luca mă trăgea în spate...
Dar acum, mă întreb dacă n-am fost eu de vină.
Bine.
Voi aştepta.
Am vorbit serios ce am spus la telefon.
Şi eu.
Ai grijă.
M-am gândit că o să te găsesc aici.
- Îţi plângi de milă? - Nu-mi plâng de milă.
Totul e excelent.
Bine, de ce nu treci pe la mine
şi o să fac orezul ăla veneţian care-ţi place cu peştele ăla dezgustător?
- Goby? - Nu-l mănâncă nimeni.
- Da, în regulă. - Haide.
Dar întâi vreau să trec
să o văd pe văduva avocatului care a fost împuşcat.
- Eşti suspendat. - E în regulă, va fi neoficial.
Dar se întâmplă ceva ciudat
şi cred că e ceva care are legătură cu munca sa.
Nu-ţi face griji, e după colţ. O să vin mai târziu.
Bine. Nimeni nu se va atinge de el. Nici măcar câinele.
Foarte bine.
Adică, e într-adevăr grozav, de fapt.
Dintr-o mişcare, scapi de un soţ incomod
şi obţii 5 milioane de la familia Miletti.
Chiar şi mai bine, o pui pe mica văduvă îndurerată
să-ţi dea un alibi. Rămâi unde eşti.
Sunt surprins că nu mi-am dat seama mai devreme.
Dar din nou, sunt doar un detectiv de vârstă mijlocie, începător...
Repede!
- Omoară-l! - Ce?
L-ai ucis pe Francesco! Care-i diferenţa?
Fricosule!
Dacă nu ai curajul s-o faci, atunci eu îl am!
Adu maşina.
Du-te! Acum!
Carlo Fagioli şi văduva Pirotta.
Cine ar fi crezut? Ştii că amândoi sunt la clubul de tenis?
Simt că ar trebui să te felicit, dar asta a devenit atât de uzat
după vrăjitoria ta recentă, aşa încât doar grozav pare banal.
- Mulţumesc foarte mult. - Şi n-ai obţinut banii înapoi.
Nu, n-am reuşit. Dar ai ieşit bine din asta.
Ministrul a făcut o declaraţie de principiu împotriva răului răpirilor,
deşi asta l-a costat un aliat politic de nădejde şi un prieten apropiat.
Asta aşa e, bineînţeles.
Şi acum bunurile familiei au fost deblocate,
aşa că nu e niciun motiv pentru care Cinzia nu poate continua tradiţia familiei
în donaţii politice generoase.
Presupun că ea apreciază valoarea muncii pe care o facem în guvern,
singuri şi fără răsplată, aşa cum e.
Ştiindu-te, înţeleg că ai obţinut valoarea potenţială a acestui ultim serviciu.
- Fii serios. - Da.
Te întrebi cât de politică e într-adevăr funcţia lui Heuber.
Că ai menţionat, îmi pare rău pentru Leo Moscati.
Din nefericire, era dispensabil, Heuber nu.
- Serios? - E trist, bineînţeles, dar asta e.
În geanta asta vei găsi 5 milioane de euro
în bancnote uzate şi nedetectabile de valori diferite.
Sunt sigur că nu trebuie să spun pe litere.
Cu toate astea, Amedeo, aş fi recunoscător dacă ai face-o.
Înţeleg.
Trist, într-adevăr, dar asta e.
Cariera ta va dispare cât ai clipi din ochi.
Cariera mea s-a dus deja.
Vezi tu, Amedeo,
nu mai am nimic de pierdut.
Cerule îndurător!
La revedere, şef Heuber.
Apropo,
am făcut-o pe biroul tău.
Silvia, poţi să-i chemi pe detectivii Fabri, Romizi, De Angelis, te rog?
Sunt sigur că vorbesc în numele nostru al tuturor, şefule,
felicitându-te pentru promovarea meritată din plin.
Moscati se întoarce în vreo două luni, dar între timp,
vreau numele, gradele şi dosarele de serviciu ale oricui a plecat
din brigada Tarcento din corpul de armată Alpine, în ultimele 12 luni.
Pe biroul meu, într-o oră.
- Da, şefule. - Mulţumesc.
Şi, Romizi?
Teoretic vorbind, îmi datorezi nişte bani, nu-i aşa?
A trebuit să-i plătesc sconcsului de Moscati două mii jumătate!
Închide uşa când pleci.
Zen, şeful poliţiei.
Traducerea: BlackAmber-Dorula/SubTeam www.subtitrari-team.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Transcript: www.addic7ed.com
SFÂRŞITUL SEZONULUI 1