- Bună seara, şerifule. Ţi-e destul de frig? - Da, exact cum ar trebui să fie sărbătorile.
Bună, copii. Sărbători fericite.
- Ce e? - Da, în fine.
- Ce e cu ei? - Da, sunt supăraţi că suntem înzăpeziţi
şi planurile lor de vacanţă s-au cam dus.
Ce-ar fi s-aduci un rând de ciocolată caldă?
- Adu mai multe. - Sigur.
Bună, copii. Sunteţi forţaţi să rămâneţi în Eureka de sărbători?
Înainte încercam să plec din Eureka de Crăciun
până-ntr-un an când am fost forţat să rămân aici. A fost o nebunie.
Bine. Adunaţi-vă.
- Vă pot povesti totul. - Chiar trebuie?
Şeriful Insignă zice că da.
Poftiţi. Savuraţi cu plăcere.
Era un decembrie târziu. Ca-n fiecare an, eu şi Zoe ne-ndreptam spre ieşirea din oraş
să petrecem vacanţa cu familia mea, ceea ce era grozav, pentru că era
una din cele mai călduroase săptămâni de Crăciun din Eureka.
- Ce se-ntâmplă? - Nu poţi pleca. Nimeni nu intră sau iese.
Câmpul electromagnetic al oraşului nu merge.
Nu pare că ceva...
Acum e mai mult electro decât magnetic. Se-nrăutăţeşte.
Ai face bine să-l închizi.
Şi să las Global Dynamics vulnerabil în faţa lumii curioase?
- Scuze, şerifule, nu se poate. - Deci... suntem blocaţi aici de Crăciun?
- Sunt 29 de grade. - Tată, încearcă să-l repare. Lasă-i.
- Bine... Nu vă obosiţi prea tare. - O să fie foarte bine.
Crăciun fericit.
Stai, ai făcut urme de elf?
Da, înmoi bureţele în formă de pantofi în pudră de bebeluşi,
apoi îi apeşi pe podea în jurul cadourilor.
- Ştii ce? Fierb. - Nu lăsa căldura să-ţi strice sărbătoarile.
Azi am atârnat merişoare.
- Am copt turtă dulce... - Bine...
Uitaţi-vă şi vă minunaţi, oameni buni...
O formă de cupru în ediţie limitată de la Moşul meu secret.
Şi ţi-a lăsat asta.
Pentru mine? Cât de tare.
- Ştii de la cine e? - Nu. De aia e secret.
- Deschide-l. - Hai.
The Clash pe vinil. Îi iubesc. Mă-ntreb cine ştia.
- Nu tu. - Haide, eu...
- Nu, n-aÅŸ fi putut. - Nu.
- N-am fost eu. - E micul meu cadou pentru voi toÅ£i.
Când zici mic...
- Sunt chiftele? - E prăjitură cu fructe.
- Încă digerez o bucată de anul trecut. - Nu, nu.
Crede-mă, e ca un mic miracol de Crăciun.
- Mănâncă. - Hai.
Sfinte Sisoe.
E... Chiar şi stafidele sunt incredibile.
Am amestecat 96 de varietăţi... Totul de la Alexandroulis la Zilvaca.
- Cum le-ai băgat într-o singură bucată? - Ăsta, prietene, e secretul.
- Ce se-ntâmplă? - Ce e un cod 12?
Atac aerian. Avem un aparat neidentificat.
Bine, toată lumea jos. Staţi la adăpost. Bine, staţi înăuntru.
Sunteţi atenţi puţin la mine? Puteţi intra înăuntru, vă rog?
Nu e un exerciţiu. Un posibil atac aerian se-ndreaptă spre oraş.
Eliberaţi strada.
- Treceţi pe poziţii! - Dle, vă rog să intraţi, hai.
Toată lumea înăuntru. Mulţumesc, e liber. Eliberaţi drumul.
- Fiţi pe poziţii. - Ce se-ntâmplă, Jo?
Mai întâi, cineva a dat peste cap câmpul electromagnetic. Acum suntem atacaţi.
- De ce? - Radarul G.D. a identificat
un vehicul neautorizat în spaţiul nostru aerian.
Aparatul a trecut pragul. Armaţi şi ţintiţi.
Staţi... ăla nu e un avion.
Nu trageţi.
Sfinte Doamne.
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Eureka Sezonul 04, Episodul 10
Sania Moşului? Pe bune?
- Nu mă credeţi? - De unde să-ncep? Unu, renii nu zboară.
S-au întâmplat şi lucruri mai ciudate în Eureka.
Da? Şi cine conducea sania asta de atac?
Ajung şi la asta.
Nu se-ntâmplă zi de zi să dai peste un Moş fugar.
Eu şi Jo... am profitat de ocazie.
Nu vreau să am de-a face cu asta.
- Şi ce, eu vreau? - Tu răspunzi de oraş.
Pe care l-a invadat echipa ta S.W.A.T. ce-l ţintea pe Moş.
Scuze, Carter. Curând începe petrecerea la G.D. şi mă ocup de control.
- Aia nu e... - N-ar trebui să fugiţi după Kringle?
Nu, eu ar trebui să beau bere cu unchii tăi şi să mă uit la meciuri.
Şi prin uitat, vrea să spună certat.
- Da. - Pot fi de folos altundeva? Te rog.
Sigur Allison ar avea nevoie de ajutor la G.D.
Câţiva s-au lovit, ocolindu-l pe Moş.
- Te duc eu. - Perfect.
- Pe curând, tată. - Transmite-i salutări Moşului.
S-alerg după un Moş fals şi stupid. Sunt cam 300 de grade. N-o să mai ajung acasă.
- La stânga. Nu, cealaltă stânga. - Calmează-te, Fargo. E doar o petrecere.
Nu, e Petrecerea... Momentul când familia G.D. se-ntruneşte
în spiritul dăruirii. Mai multe lumânări.
E momentul când voi, tocilarii, căraţi steagurile alea stupide în fiecare an.
Nu, ăla e Comic-Con.
Am un buget strâns şi o clădire plină de oameni pe care să-i hrănesc.
Dacă rămânem fără plăcinte, crede-mă, lucrurile vor sta rău.
O să-mi încarc aparatul de electroşocuri.
Breşă în securitatea laboratorului 22. Abia aştept să se termine ziua de azi.
Stai pe loc. Ce crezi că faci?
Bună, Jo. Îmi duc experimentul acasă.
Şi dvs sunteţi?
Noah Drummer... fizician pe materia condensată.
Îmi pare rău, dr. Drummer. Nu sunteţi autorizat să vă luaţi micul ornament acasă.
De fapt, e hidrogen cristalizat.
Nu-l pot lăsa nesupravegheat pe timpul sărbătorilor.... e prea instabil.
- Şi-l bagi în sac? - E din fibre neionizante şi tungsten roşu.
Dacă ornamentul nu e manevrat cu grijă, se pot întâmpla lucruri rele.
Da, e foarte ameninţător. Pentru ce e?
Pentru un lucru mic numit pace pe pământ.
E o sursă de energie. Odată format complet,
va produce energie ieftină nelimitată... Un motiv mai puţin pentru războaie.
E un concept foarte drăguţ,
dar nu i se va întâmpla nimic aici, nu sub supravegherea mea.
Nu că m-aş îndoi de ceea ce poţi, dar aş prefera să-l ţin cu mine.
Da, îmi pare rău, doctore. Cristalul rămâne aici.
Bine.
- Cum e? - Bine. Mai mult mi-e foame.
E ciudat. Şi mie.
Probabil e mirsul uimitor de hors d'oeuvres făcut de Vincent pentru petrecere.
- Eşti gata. - Crăciun fericit, dr. Blake, Zoe.
Eşti gata.
- Te simţi bine? - Da.
Doar că an de an e acelaşi lucru. Tata abia aşteaptă s-ajungă acasă,
şi mereu e mult mai bine teoretic decât în realitate.
Oarecum mă bucur c-am fost forţaţi să rămânem aici.
Şi eu. N-apucăm niciodată să petrecem sărbătorile împreună.
- Cu cât suntem mai mulţi, cu atât mai bine. - Chiar te cuprinde spiritul, nu?
Cred că toţi avem nevoie de puţin mai multă magie în viaţa noastră...
Uite, Moşul secret a dat iar lovitura.
- Ce? Când a ajuns asta aici? - Deschide-l.
Papuci cu iepuraşi. Aveam o pereche când eram mică.
- E perfect. - Trebuie să aflu cine e tipul ăsta.
Kringle poate fugi, dar nu se poate ascunde.
Nu.
Te pot ajuta? Dl. Crăciun, presupun?
Dle Crăciun?
- Sărbători fericite, amice. - Taggart.
Ai idee ce-ai făcut? Ai stricat câmpul electromagnetic... Câmpul nostru!
Ba nu. Am fost reţinut în... laboratorul meu, am făcut teste.
- Teste pentru ce? - Pentru ştiinţă, amice.
Sunt pionier în domeniul crăciunologiei.
- Aia nu e ştiinţă. - Va fi.
Aproape fiecare popor are un mit despre omul...
Moş Crăciun, Pere Noel, Kris Kringle, Sf. Nick.
Fac tot ce face el şi o explic prin fizică şi tehnologie.
Dar renii zburători?
Holograme... Şi momentan nu se comportă cum trebuie.
Frumuseţea asta are un motor puls-detonare...
rezistă indiferent de vreme, foloseşte tehnologie nedetectabilă de ultimă oră
ca să nu fie reperat de radar.
Taggart...
Gigantica ta sanie roşie nu e nici nedetectabilă...
nici invizibilă.
Mai trebuie să lucrez la nişte probleme.
Fii micul ajutor al Moşului şi remorchează-ne înapoi la G.D.
- Sigur. - Mersi, amice.
Prieteni, colegi, am plănuit această petrecere
de luni de zile, hotărât să fac o sărbătoare de neuitat, dar fiscal reponsabilă.
- Ne-am adunat azi... - Scuteşte-ne, Fargo. Murim de foame.
Bine. Fără alte adăugări...
Oameni buni, aveţi 2 ore şi 58 de minute până închid locul ăsta.
Mâncaţi, beţi, fiţi fericiţi.
Era târziu în Ajun de Crăciun.
Eram doar un copilaş, n-aveam mai mult de şapte ani,
când am auzit ceva şi m-am furişat jos.
Atunci l-am văzut... puţin timp, o întrezărire roşie lângă pom.
Taggart, probabil era tatăl tău în pijamale roşii.
Ai crede...
Dar am găsit asta lângă şemineu.
- O fâşie? - O bucată din pantalonii Moşului.
Am testat fibrele. Sunt rezistente la foc.
Din nou, nu era Moşul... pijamale roşii.
Am lucrat şi la un dispozitiv pentru coborârea uşoară pe coş.
Şi ia uite.
L-am făcut pentru tine.
- Nu te-ai jucat. - Gândeşte-te la cadourile puse de Moş în sac.
Punând în practică teoria M şi conceptul 11-dimensional,
Stai. Moşul e fizician acum?
E foarte deştept. Schimbă temporar materia prin membrana dimensională.
Aşa, obiectele îşi pot schimba masa, dar se păstrează în întregime.
Vrei să-ţi deschizi cadoul?
Pune-l jos, amice. Haide.
Sfinte Sisoe.
- O conservă cu veselie de Crăciun? - Hai. Dă-i jos capacul.
Sunt programaţi pe vocea ta.
Şi sunt ai tăi azi, de fiecare dată când spui, "Crăciun."
Mersi, Taggart, că... ai făcut Crăciunul ăsta foarte ciudat.
- Crăciunologie? - Da, cred că vrea să obţină un grad.
Probabil cu a doua specializare în Zâna Măseluţă.
Miturile şi folclorul vin de undeva, Carter.
Unele culturi vechi credeau că, dacă pun pâine mucegăită
pe o rană, se va vindeca mai repede.
Da, de asta au dispărut culturile vechi.
Nu, nu ştiau că mucegaiul era penicilină şi vindeca infecţia.
Da, vorbim de Moş Crăciun, nu de antibiotice.
Nu, ca oameni de ştiinţă, explorăm toate posibilităţile, să fim deschişi la "şi dacă?"
Bună, Lupo. Îmi spui ce vrei de Crăciun?
Ăsta e pentru obraznică, iar ăsta pentru cuminte.
- Zic pas. - Hai. Unde ţi-e spiritul Crăciunului?
Serios, te simţi bine?
Am un oraş plin de nebuni pe care trebuie să-i dădăcesc. Mă simt super.
- Moşu-i Taggart. - Ai distrus Crăciunul din două cuvinte.
- De ce e aşa cald aici? - Nu ştiu. Aerul condiţionat e setat la 11.
Stai, lasă-mă să iau două.
Sper c-am făcut destule. Oamenii sunt lihniţi.
- Grozav, mai multe probleme cu laboratorul. - Oare vreau să ştiu?
E o chestiuţă strălucitoare. L-am prins pe un ciudat savant încercând s-o ia acasă.
- Aici e G.D. Spune exact cine. - Numele lui e Drummer.
N-am auzit de el.
Dr. Drummer?
Parcă ai zis "chestiuţă strălucitoare."
Asta era.
E incredibil. În condiţii normale, ar dura zeci de ani
să cristalizezi hidrogenul într-o mostră de mărimea asta.
- Cuvântul cheie... normale. - Mi se pare mie sau deja e mare?
- Henry, ce se-ntâmplă? - Nu ştiu.
Dar dacă va creşte-n ritmul ăsta, va ieşi din laborator în 20 de minute.
Trebuie să-l mutăm într-o unitate mai mare.
- Dr. Drummer a zis că e instabil. - In... Stai, va exploda?
Da... dacă e mutat dincolo de câmpul de protecţie, s-ar putea sparge şi exploda.
Crăciun fericit.
- Cum închidem asta? - Stai. Sunt destul de buni.
- Henry. - Bine, bine. Găseşte-l pe dr. Drummer
Eu voi superviza transferul. Şi poate ne spune de ce se extinde asta.
Hai!
- Doamne, tipul ăla cred că s-a fiert. - Mie-mi spui.
A trebuit să pun gheaţă în lichior.
Bună, Zane.
- Plângi? - Ce? Nu, eu...
Tocmai am primit două bilete să-i văd pe Springsteen la Meadowlands.
Lasă-mă să ghicesc... Moşul secret.
- Şi tu? - Cadoul perfect. Tipul ăsta e bun.
N-a auzit nimeni de Drummer. Am verificat în tot G.D.-ul.
- Nu există un dosar al lui aici. - E imposibil.
N-ar fi avut cum să aibă acces în laborator, dar să fi intrat în G.D.
Trebuie să-l găsim. Experimentul lui se măreşte.
Trebuie să fie o cale să-i dăm de urmă. D.O.D.-ul are dosare.
Eroarea câmpului electromagnetic a picat serverul. Suntem rupţi de lumea de afară.
O să-l găsesc eu, dar dacă vrea să plece, va da de un zid...
N-am fost eu. Credeam că Zane e Moşul secret.
- De ce-ai crede asta? - Doar cineva care mi-ar spage computerul
ar putea afla că de ani caut pe internet asta.
Steve Austin... "Mai bun, mai puternic, mai rapid."
- Vorbeşti serios? - E autentic... original, intact.
- N-ai idee cât de rar e. - Bine, n-a fost Zane.
- Cineva se gândea la mine şi-l voi găsi. - Ca să-i mulţumeşti?
Ca să-l suspend. Nimeni nu-l hăcuieşte pe Fargo şi scapă, nici măcar Moşul.
Bine.
"Bună, Fargo." "Bună, Steve Austin."
Cristalul e în siguranţă în cel mai mare laborator, dar aş zice că tot se măreşte.
Trebuie să calculăm gradul de extindere.
Da, ca să ştim cât va dura până ce va fi mai mare decât laboratorul acesta.
Imaginea asta reprezintă densitatea electronilor din cristal de acum 10 minute.
- Ceva ieşit din comun? - Nu. Dar vom afla mai multe
după ce mai fac un scan de difracţie ca şi comparaţie.
Nu-mi pasă dacă umblăm după potcoave de cai morţi căutându-l pe savantul dispărut.
- Măcar sunt departe de petrecere. - Nu te cuprinde fericirea?
Toată băutura şi discuţiile, luminile şi strălucirea... e Vegas, nu Crăciunul.
Dacă te face să te simţi mai bine, şi eu mi-aş dori să fiu acasă.
E frumos, Carter. M-am emoţionat.
- Ştii ce, Jo? Ai o inimă de piatră. - Vorbesc prostii, doar mă ştii.
- Arată la fel. - Spaţiile intermoleculare sunt identice.
Henry, dacă...?
- Cristalul nu s-a schimbat. - Nu.
- Da? - Henry, suntem la marginea oraşului...
Şi mai e ceva care s-a mărit.
Nu, nu s-a mărit.
Noi ne-am micşorat.
- Întregul oraş se micşora? - Vă spun cum s-a întâmplat.
Deşi e complet fals.
Bine. Vă las să vă-ntoarceţi la jocurile voastre video.
N-o să vă mai irosesc timpul.
Stai, ai putea la fel de bine termina restul poveştii.
Te rog, şerif Carter?
Bine.
După ce am plecat de la semn, ne-am întors la Global Dynamics.
Noi şi tot ce e în interiorul câmpului electromagnetic se micşorează.
- Cristalul de ce nu se micşorează? - Pentru că... e unul
din cele mai puternice reţele de structuri atomice din univers.
E aproape imposibil de transformat sau comprimat.
Dar noi putem deveni puncte microscopice de nimic.
Şi totul se micşorează în Eureka,
chiar şi energia necesară pentru comprimare radiază căldură.
- De asta parcă sunt miliarde de grade? - Da, de asta ne e şi aşa foame.
- Metabolismul nostru lucrează mult. - Şi acum ce facem?
Poate cineva din afara oraşului Eureka va vedea cât de mici suntem şi ne va ajuta.
- Adică un elefant mărinimos? - Drumul e închis.
Şi nimic nu trece de câmpul electromagnetic.
E un Crăciun destul de anost.
Trebuie să vă opriţi.
- Ce cauzează micşorarea? - Da, nu vreau să mor o miniatură,
deşi e o versiune adorabilă a mea.
O miniatură.
Taggart. Hai!
Merge.
Dă-mă jos.
Desigur, Moşul are o burtă mai mare.
- Trebuie să lărgesc plasa. - Nu-l poţi prinde pe Moş Crăciun.
Sunt Ahab. E caşalotul meu cu barbă albă.
Apropo, aia n-a mers bine pentru niciunul din ei.
Cadoul pe care mi l-ai dat, urma, schimbarea M...
Lucrurile bune vin în pachete mici.
Nu, e o mare pacoste. Tot oraşul se micşorează.
- Glumeşti. - Ţi se pare că glumesc?
- Dispozitivul meu nu poate fi de vină. - Glumeşti?
Uită-te unde locuieşti. Un dispozitiv mereu e de vină.
Câmpul de transfer molecular e foarte exact.
Atomii trec din dimensiunea noastră în spaţiu-timp într-o altă...
Ne lasă cu asta.
Vezi? Nu e dispozitivul meu.
Nu e de bine.
Câmpul de transfer s-a extins dincolo de zona obiectivului.
- Cu cât s-a extins? - Aproximativ...
pe întregul oraş.
Eureka se micşorează cu fiecare minut. Se pare că singurul lucru
ce ţine sub control efectul de miniaturizare e câmpul electromagnetic.
Şi câmpul electromagnetic e o mare harababură scânteietoare acum.
Nu-nţeleg.
Asta dacă nu-ncerca să miniaturizeze un obiect
atât de dens că a solicitat recipientul.
Dar am fost foarte atent să evit materialele neobişnuit de dense.
Neobişnuit de dense ca asta?
- Prăjitura cu fructe! - Poftim?
Ai folosit dispozitivul de micşorare al lui Taggart, nu?
- Sigur nu ştiu despre ce vorbeşti. - Serios? Bună.
Micuţele bucăţi nu-s bucăţi deloc, nu? Sunt prăjituri în toată regula.
Ştii câte calorii am mâncat? Tu...
Voiam doar să fac o prăjitură care n-ar fi ridiculizată.
Au o reputaţie aşa proastă, şerifule.
Cum ai intrat acolo?
Departamentul de gastronomie moleculară de pe hol.
- Îi consult ocazional. - Vorbeşte în continuare.
Am re-micşorat fiecare prăjitură de cam şase ori.
E singurul mod de a maximiza bunătatea fructelor, a nucilor din prăjitură.
- De ce te uiţi aşa la mine? - Fără motiv.
Îmi pare rău, şerifule.
Ai crede că un laborator al Moşului ar fi un loc sigur.
- Ce mai e acum? - Ce nu e?
Jo, tocmai a zburat ceva în oraş... ceva mare.
Ţine-i pe toţi înăuntru, da?
Sunteţi atenţi puţin la mine? Vreau să staţi înăuntru şi nu pe străzi.
Dacă s-ar putea să eliberaţi străzile.
Eşti bine? Bine.
Am înţeles că ne micşorăm.
- Dr. Drummer, unde ai fost? - Mă bucuram de petrecere.
- Ai pierdut. Am avut prăjitură. - Ştiu. Mersi.
Bastonaş?
Nu, mulţumesc. Avem o problemă serioasă cu cristalul tău "pace pe pământ".
- Laboratorul în care e, se micşorează. -Ţi-am zis că trebuie protejat.
Aveai dreptate şi acum trebuie s-o rezolvi.
- Ştiu. - Bine.
Ţi-aminteşti de când n-ai mai mâncat bastonaşe?
Când a trebuit să mă maturizez.
Ştiu că sărbătorile sunt grele pentru familiile celor din armată.
Putem merge acum?
Sigur. După tine, Josefina.
Dacă nu-ţi putem micşora cristalul, dr. Drummer,
ne va face mai bucăţele decât suntem.
Ai încredere, dr. Taggart. Odată ce mărim alimentarea, dispozitivul va fi eficient.
Dar, chiar dacă micşorăm cristalul, tot mai trebuie să ne dez-micşorăm.
O să găseşti tu o cale, Henry. Mereu o faci.
- Ne cunoaştem? - Ni s-au intersectat căile de câteva ori.
Câtă energie îi dai?
- Un megawatt. - Mai bine ai dubla-o.
Cheia e energia concentrată.
Densitatea electronilor cristalului tău e foarte neobişnuită,
chiar şi pentru un hidrogen cristalizat.
Are un element în plus care îl face unic.
Dr. Drummer, n-ar trebui să existe secrete în ştiinţă.
N-ar trebui să fie vorba de ştiinţă. Unele lucruri mai bine rămân neexplicate.
Scumpule, mănâncă ce vrei.
Da, am făcut budincă, tort, patru feluri de plăcinte şi... da.
Jenna... Preferata Jennei e cea de măr.
Ştiu, scumpule. Vin cât de repede pot. Îmi pare rău.
Şi eu te iubesc. Bine, pa.
Se ocupă de asta cei trei savanţi. Chiar am putea pune punct acestei zi oribile.
Bine, Carter, ştim cu toţii că nu-ţi place c-ai fost forţat să rămâi aici,
dar nu e nevoie să ne strici şi nouă ziua.
Nu, nu... nu la asta m-am referit.
Scuze.
- Doar că-mi place Crăciunul. - Ştiu asta. Adică te dedici complet.
Faci patru feluri de plăcinte.
Asta se-ntâmplă pentru că niciodată n-am avut ce ai tu.
Ce am eu?
Îmi place cum se întruneşte familia ta să sărbătorească.
Eu doar am crescut cu o versiune mai practică a sărbătorii.
- Practic nu pare amuzant. - Nu.
Părinţii mei... sunt minunaţi,
dar... sunt oameni de ştiinţă,
aşa că ei credeau în ceea ce vedeau. Da, primeam cadouri,
dar nu erau de la Moş', pentru că părinţii mi-au zis că nu există.
Şi cadourile... nu erau niciodată ambalate, pentru că se irosea hârtia.
Ştiu că sună prosteşte, dar...
vreau să aibă copiii mei ce mi-a lipsit mie. Vreau magia...
Aşa că fac prea multe.
Cred că faci bine.
Mersi.
Procedura e foarte riscantă. Trebuie să micşorăm cristalul fără să explodeze.
Sau am putea sta-n primul rând al unei noi ere inflaţioniste.
La câteva clipe după Big Bang,
universul a trecut printr-o expansiune extrem de rapidă.
Nu expasiunea încercăm să ne-o facem... nouă?
Aşa e. Trebuie să-l facem să explodeze.
Aşa, inversăm derivaţia dimensională... Revenim la dimensiunea iniţială..
Dar nu-l putem arunca-n aer aici. Energia eliberată va fi imensă.
Dar nu, dacă micşorăm cristalul
şi apoi îl detonăm la cel mai mare punct la câmpului electromagnetic,
e ca şi cum ai arunca o grenadă adevărată.
Mai întâi trebuie să vedem dacă se micşorează. Ţineţi pumnii.
Puneţi-vă o dorinţă de Crăciun, mini prieteni.
Hai să-l aruncăm pe mititel în aer.
- Înainte ca mititelul să explodeze. - Asta va fi o problemă.
Căldura plus micşorarea nu sunt aşa sănătoase pentru elicopterele noastre.
- Rotoarele sunt complet deformate. - Desigur. Acum nu-l putem transporta.
Există o cale, prietene.
Dar voi avea nevoie... de un mic ajutor.
O să-i dau drumul.
Nu pot o scufie.
Contact.
- Avem centuri de siguranţă? - Moşul nu le foloseşte.
Moşu nu zboară.
Am la activ 300 de ore de zbor, de la Anchorage la Sydney.
E doar o pungă de aer, amice.
Suntem bine. Totul e-n regulă.
Taggart?
- Va trebui să mergem mai sus. - Ţine-te bine.
Începem... Vârful câmpului electromagnetic.
Bine, ia cristalul.
Modul autopilot activat.
- La semnul meu. - Fii pe poziţii.
- Avem doar o şansă. - Atunci, nu sunt presiuni.
Şi... aruncă.
Extraordinară lovitură, amice.
- Du-ne jos! - Bine.
Dar hai s-o facem cu stil.
Curăţenia ar fi mai uşor de făcut dacă am fi mari, dar gunoiul ar fi rămas mic.
Aş zice s-o lăsăm pe mâine. A fost o zi grea.
- Toată organizarea mea... ce fiasco. - Glumeşti, Fargo?
A fost cea mai tare petrecere.
Nu c-am apucat să mă bucur de ea... Mersi, Jo.
Acum pleacă. Toţi sunt la Cafe Diem.
- Tu nu vii? - Imediat.
Bună, Jo.
Sau mai bine spus, Moşule secret?
Despre ce vorbeşti?
Ştii ce muzică-mi place
şi poveştile lui Allison despre Crăciun de când era mică.
Şi probabil l-ai văzut pe Fargo căutându-şi pe internet
de mii de ori cutia pentru prânz.
- Pleacă. - Dar un lucru nu se lega...
Că urăşti Crăciunul.
Dar nu-l urăşti, aşa e?
Când eram mică, cel mai mult îmi plăcea să le dăruiesc ceva special
fraţilor mei şi să-i văd cum se luminau la faţă când desfăceau cadourile.
Bine, deci...
Toţi sunt în armată.
N-am mai petrecut de ani buni Crăciunul împreună.
Mă bucur că, cel puţin l-am petrecut împreună.
Da, şi eu.
- Ce i-ai luat tatei? - A fost greu.
- Dar cred c-am nimerit. - Serios?
Da. Bine.
- Cum a fost zborul? - Cu hopuri. Da, Henry...
- Suntem mari? - Ne-am întors la normal.
- Grozav. - Nu chiar.
O parte din cristalul tău încă pare să fie acolo.
Ce zici de asta?
Ninge.
Expansiunea rapidă a răcit umezeala din atmosferă.
- Henry, ninge. - Ninge.
Bună, nu ne-am cunoscut, eu sunt...
- Jack Carter. - Da.
- O sărbătoare de neuitat, nu? - Chiar şi după standardele Eureka.
- Ar trebui să fii cu familia ta. - Da.
Da, am fost.
Mă bucur că s-a rezolvat.
- Vulpe şireată ce eşti. - Poftim?
Te-am prins acum.
Hai să stăm de vorbă. Am multe întrebări.
Mă tem că va trebui să le păstrezi, pentru că am ceva de făcut.
Nu poţi pleca. În sfârşit te-am găsit.
Nu sunt sigur la ce te referi, dar nu-ţi face griji.
O să mă-ntorc... la anul pe timpul ăsta.
Şerifule Carter? Te rog, nu-mi spune că tipul ăsta Drummer e Moşu.
Eu doar vă spun povestea. Voi puteţi crede ce vreţi.
- A fost ceva din ea adevărat? - Totul.
Dar uite care-i adevărul absolut.
Să petreci sărbătorile cu prietenii şi familia în Eureka...
E cel mai frumos cadou.
- E prea siropos. - Serios. Am o carie.
Da, dar a fost o poveste bunicică, omule. Mersi.
- Mersi, şerifule. - Mulţumesc.
Trăim într-o comunitate în care zi de zi
avem în faţă...
provocări unice.
Dar azi, haideţi să ne amintim
şi să ne bucurăm de cât de minunat e să fii în viaţă
şi cât de norocoşi suntem să fim împreună.
Noroc.
Ce e aia?
Nu ştiu. Mai bine l-ai deschide.
Ce crezi?
E perfect.
Probabil putem ajunge acasă, dacă încă mai vrei să mergem.
Suntem acasă.
- Crăciun fericit, tată. - Crăciun fericit.
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro