Avionul este pregătit, dle Renner. V-am încărcat bagajele.
- Vin în câteva minute. - Bine.
Iartă-mă, Boyle, dar este prea devreme pentru Mahler.
Desigur, dle.
Boyle?
Nu! Nu!
NCIS LOS ANGELES Sezonul 2 Episodul 9 Mântuiala
Traducerea şi adaptarea: Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Mulţumiri www.addic7ed.com
Ce-ai acolo, "inspectore Gadget"?
Este un senzor care citeşte schimbările din câmpul electric
produse de bătăile inimii tale.
72 de bătăi pe minut. E destul de normal.
- Este ca un stetoscop sofisticat? - Nu. E mult mai mult.
Bine. Inima fiecăruia bate într-un fel unic.
Ca amprenta unui deget sau amprenta vocală.
Senzorul e suficient de puternic să detecteze, să înregistreze
şi să analizeze ciclul cardiac de la o distanţă considerabilă.
Chiar şi prin pereţi.
Şi mie mi se părea amuzant "Dl Microfon".
Îmi cer scuze. Cine?
Era un microfon de jucărie care-ţi amplifică vocea prin radio.
Lasă.
Am primit o alertă cu privire la un suspect.
Numele "Sebastian Renner" a apărut pe un raport al poliţiei.
- Nu eu l-am dat în urmărire. - Nici eu.
Eu am făcut-o.
Ia te uită! 46 de bătăi pe minut? Incredibil.
De la Tsa Lung Trul Khor. Yoga tibetană.
Sebastian Renner este un negustor de antichităţi elveţian.
Nu mai este.
A fost găsit mort lângă semnul cu Hollywood.
Dă adunarea.
Te-ar ajuta dacă aş fredona cântecul din "Rocky"?
- Unde naiba ai fost? - Te-am aşteptat.
Trebuia să alergăm puţin înainte să mergem la serviciu.
Trebuia să luăm micul dejun la Patrick's Roadhouse.
Dacă ne străduim, mai avem timp să alergăm câţiva kilometri.
Nici vorbă.
Tocmai am mâncat clătite şi rulouri cu carne de porc.
Mă simt cam plin.
Da, Eric?
Hetty ne cheamă pe toţi la Operaţiuni. De urgenţă.
Bine. Venim. Stai. Să-mi iau un prosop.
- Pentru ce? - E piele din cea bună.
Frumos.
- 'Neaţa, rază de soare. - M-ai minţit.
Nici măcar nu mă saluţi? Ţi-am mai şi zis "rază de soare".
- Mi-ai zis să te iau cu maşina. - Da.
Deeks, sunt partenera, nu şoferul tău.
- Credeam că ţi s-a stricat maşina. - Nu.
Ce faci?
- Te rog, spune-mi că nu ai... - Ce?
Dumnezeule. Mă foloseşti drept momeală?
Nu. Nu ca momeală. Ca ajutor. Asta fac partenerii.
Ştii cât de lipsită de profesionalism e chestia asta?
Aşa, învaţă-mă minte.
- Nu... Poftim? - Nu te opri. Spune-mi. Înfurie-te.
Prefă-te că ne despărţim. Fii furioasă. Gata? Start!
- Tu vorbeşti serios? - "Partnero"?
Haide! "Rază de soare"! Aşteaptă.
Nu te apropia de mine. Gata! Nu mai pot face asta!
Ascultă, îmi pare rău. Bine?
Ştiu că e greu când tot timpul sunt în turneu, cu formaţia.
Nu-mi pasă de asta! M-ai înşelat. Cu frate-meu!
Acum eşti rea!
Pe lângă anticariatul său,
Sebastian Renner era şi un cunoscut traficant pe piaţa neagră.
Eric?
Materialul este filmat într-o zonă aflată sub supraveghere
din preajma semnului Hollywood.
- Poliţia e încă la locul faptei. - Pare să fie o execuţie.
Da. Însă şi căutau ceva.
Renner îşi folosea anticariatul
ca faţadă pentru intermedierea unor vânzări importante de arme.
S-a specializat în arme recuperate şi furate
după prăbuşirea Uniunii Sovietice.
Mai importantă decât găsirea ucigaşului lui Renner
este recuperarea agendei lui de cumpărători şi vânzători de arme.
Orice spion o va căuta. Trebuie să o găsim primii.
- Dacă ucigaşul a luat-o deja? - Atunci o vom lua înapoi.
Stai puţin.
Asta e tot? Finalul discuţiei?
Timpul se scurge, dle Callen, şi deja ai întârziat la petrecere.
Orice altă întrebare va trebui să aştepte.
Deeks şi Kensi, vedeţi ce puteţi afla de la poliţiştii de la locul faptei.
Eu merg, împreună cu Sam, acasă la Renner.
- E vreo problemă? - Nu. Totul e în regulă.
Da. Arăţi exact contrariul.
Ţi se pare că e sexy? Deci mă consideri sexy. Bine.
'Neaţa, Ray.
- Ghici cine te caută, dle Cole. - J. Edgar Hoover?
Nu vă prea vedem în timpul săptămânii, dnă Cole.
Voiam să-i fac o surpriză soţului meu.
Am ajuns înaintea poliţiei, dar cineva a fost şi mai rapid.
Hetty are dreptate. Am ajuns prea târziu.
Mouton Rothschild Pauillac.
Foarte select. Foarte rar. Foarte scump.
Poate că Renner sărbătorea ceva.
Poate ştia că i-a sunat ceasul şi voia să apuce să se bucure de el.
Ce lipseşte de aici?
Imprimantă, scanner, cabluri... Nu-i niciun computer.
Apropo de chestii care lipsesc.
Renner nu avea rude.
Ăştia trebuie să fie prieteni sau asociaţi.
Cine era în poza asta?
Tipul apare în multe fotografii. Probabil putem începe de aici.
Eric, Callen îţi trimite nişte fotografii.
Identifică-i pe cei din poze.
Mai ales pe tipul de 30 de ani care apare în majoritatea.
Am înţeles.
Agenţi federali! Ieşi cu mâinile sus!
- Bună, băieţi. Ce mai faceţi? - Uşurel. Uşurel.
Sunteţi nişte căţeluşi cuminţi. Da, aşa sunteţi.
Ce senzaţie ai acum de la clătitele alea?
Ştii ce e foarte amuzant? Că maşina ta e încă acolo.
- Ce-s astea? - Lucrurile lui Sebastian Renner.
Poliţia s-a bucurat să ne predea nouă cazul.
Au scăpat de două crime cu care să-şi bată capul.
Nu avea telefon mobil sau laptop?
De-ar fi avut, ucigaşii probabil că le-au luat.
Mă voi interesa de apeluri telefonice, de Internet
şi de planurile lui de călătorie.
- Cine e în poza cu Renner? - E Sander Lee.
Callen şi Sam i-au găsit poza peste tot, în casa lui Renner.
E decorator de interioare aici, în Los Angeles.
Are un magazin în centrul Pacific Design.
- Poate că e un client. - Sau cineva mai important.
Sună-l pe Callen. Spune-i ce ai găsit.
Unde e Hetty?
A plecat după şedinţa de dimineaţă.
Nu a zis unde se duce.
"I-au smuls mortului cu furie steagul"
"şi când s-au întors, leşul a înaintat cu capul plecat,"
"cu un braţ ridicat,"
"şi mâna căzu, grea, pe umărul nepăsătorului său prieten."
Sebastian Renner a murit de dimineaţă.
Îl ţii minte?
Era anticar.
Printre altele.
- Cred că ai făcut afaceri cu el. - Da?
- Da. - Nu ţin minte.
Te-a ajutat să intri ilegal în ţara asta.
În schimbul unei agende.
Una în care ai trecut informaţii despre trecutul tău.
Ţi-am zis, nu ţin minte.
Renner e mort. A fost ucis.
Tu ai putea urma, dacă ucigaşii ar veni după tine.
Prefer să mor.
N-ar trebui să fii surprinsă, Sylvia.
Nu.
Eu mă mir că nu ai întrebat cine l-a ucis pe Renner şi de ce.
Poate că nu îmi pasă.
Sau poate că ştii cine l-a ucis şi-ţi aminteşti mai multe decât spui.
M-am săturat să fiu prizonierul tău!
Ajunge!
Nu-i nimic, dle Cole. Încearcă să te relaxezi.
- Îmi pare rău. - Nu-i nimic.
- Uneori... e frustrat. - Da.
Poate ar fi mai bine să te odihneşti, dragul meu.
Mă întorc mai târziu.
Piticul de grădină.
- Locul ăsta e enorm. - 0.11 km.
N-ai fost niciodată în centrul Pacific Design?
Uite pe cine întreb. Sigur că n-ai fost niciodată aici.
- Ce scaun frumos. - Ce ştii tu? Tu nu ai mobilă.
Poate e vremea să-mi iau un scaun.
Da? 3.700$.
Nu-mi trebuie niciun scaun.
Sander Lee Design. Pe aici.
- Cât i-ai dat? - Ca de obicei.
Trebuie să fi avut o reacţie.
Pulsul e slab.
Agenţi federali!
Hai, hai! Repede!
- Încă are puls, dar e foarte slab. - Rămâi cu el.
Aruncă arma! Arunc-o! Acum!
Bine. Bine.
- I-ai prins? - Unul dintre ei a scăpat.
Celălalt are nevoie de o ambulanţă. Va supravieţui?
- Ce ştim despre Sander Lee? - E în stare gravă.
Ar fi murit dacă Sam nu l-ar fi ţinut în viaţă
până să ajungă echipajul medical.
Dar încă nu-i în afara pericolului.
Doctorii spun că i-au administrat un ser narcotic.
- Serul adevărului? - Da.
Probabil credeau că ştie unde e agenda lui Renner.
Cred că e al naibii de interesantă dacă sunt dispuşi să ucidă pentru ea.
- Ai găsit ceva? - Da.
Am vorbit cu părinţii lui Sander. Vin din Phoenix ca să fie cu el.
Au confirmat că avea o relaţie cu Sebastian Renner de ani buni.
Eric, tu ce ai aflat?
I-am identificat pe cei doi oameni de la Sander Lee.
Mortul este Dars Talbert.
Tipul rănit pe care l-am prins este Frederick Harbin.
Au venit în ţară ca ataşaţi pe probleme de agricultură
dar sunt suspecţi că ar fi agenţi ai Bundesnachrichtendienst.
Sănătate!
BND este serviciul de informaţii al Germaniei Federale.
Adică sunt spioni.
Acesta tocmai a devenit un incident internaţional.
Să ştii că-i şi o parte bună.
Dacă îl interogau pe Sander Lee, probabil încă mai caută ceva.
Are dreptate.
Poate nu au găsit agenda lui Sebastian Renner.
Dar sunt nemţi. Poate că aşa se distrează ei.
- Sunt pe jumătate neamţ. - Se vede.
Directorul Vance, la telefon.
- Unde naiba e Hetty? - Sunt aici.
Mă ocup eu de director. Ne vedem la Operaţiuni, în zece minute.
Eric, accesează un fişier care se cheamă "Dineul 76".
Parola este: Haruspiciu 77981.
- "Dineul 76" îţi spune ceva? - Absolut nimic.
Fişierul e ascuns printre nişte fişiere administrative.
- Care e parola? - Haruspiciu 77981.
În Roma antică, un haruspiciu putea prevesti viitorul
după măruntaiele oilor sacrificate.
- Nu crezi că Hetty... - Bine. Uite-l.
E un raport de supraveghere a lui Bernstrom Kohl.
Bernstrom Kohl.
- Lucra pentru Staatssicherheit. - Sănătate.
Staţi să vedeţi. Regula celor trei încercări.
A treia oară o să fie amuzant, vă promit eu.
STASI era poliţia secretă germană din timpul Războiului Rece.
Războiul Rece s-a încheiat de 20 de ani.
Mie mi se pare că se încinge din nou.
Bernstrom Kohl era o mare speranţă în fosta URSS
înainte să aibă nişte probleme cu superiorii săi.
Avea o agendă secretă cu agenţi STASI,
dar şi cu agenţi străini din numeroase ţări.
Agendă care, se pare că se afla la Sebastian Renner.
Kohl se pare că avea dovezi despre cele mai importante operaţiuni
ale KGB-ului, ale SUA şi ale Israelului,
inclusiv asasinate.
Un dineu dat naibii.
De ce ne-a zis Hetty că e doar o listă cu traficanţi de arme?
Pentru că nu avem competenţa să citim acea agendă, dră Blye.
De unde o avea Renner?
Bernstrom Kohl i-a dat-o ca să poată ajunge în Vest.
Renner a păstrat agenda ca pe o măsură de siguranţă.
Nimeni nu voia să rişte să se afle acele informaţii,
aşa că a fost lăsat în pace.
Atunci de ce l-au ucis nemţii tocmai acum?
- Nemţii ăştia sunt imprevizibili. - Aşa-i.
- Hai, băieţi. Sunt aici. - Scuze, herr Beale.
Mulţumesc.
Unde e acum Bernstrom Kohl?
Locuieşte în ţară de câţiva ani, cu numele de Branston Cole.
C-O-L-E.
A suferit un atac cerebral în urmă cu ceva vreme
şi a rămas invalid şi orb.
Probabil asta a declanşat timpuriu boala Alzheimer's, dar e discutabil.
Aşteaptă la sediu.
Vorbeşte cu el, vezi dacă poţi afla ceva util.
Am pus hingherii să ia câinii din casa lui Renner.
Poate dra Blye şi dl Deeks pot cerceta mai amănunţit.
- Absolut. - E ca şi făcut.
Hetty?
Ai vreun plan pe care vrei să ni-l spui?
Da. Să-i împiedic pe agenţii străini
să răvăşească oraşul căutând agenda aia.
Vă sugerez ţie şi echipei tale să faceţi la fel.
Aduce mai mult a muzeu decât a casă de locuit.
Cum te relaxezi într-un loc ca ăsta?
Nu-ţi plac antichităţile?
E doar un fel mai fiţos de a spune că sunt lucruri la mâna a doua.
De ce aş vrea ceva ce a fost al altcuiva?
Nu e vorba de o periuţă de dinţi.
Uită-te în jur. Nimic nu se mai face ca pe vremuri.
Unele piese probabil că valorează o avere.
Motivul numărul doi.
De ce-aş dori o măsuţă de cafea pe care nu-mi pot pune picioarele
sau pe care mi-aş face griji să nu las urme de la cutia de bere?
- Eşti o gagică stilată. - Chiar sunt stilată.
Eşti mai degrabă înfumurată.
Şi bunăciunile alea de la yoga, după care salivai, sunt stilate?
"E foarte greu când sunt mereu în turneu... cu formaţia".
Cum am zis, stilat.
Ia te uită.
E o înscriere la nişte teste clinice,
la Centrul de Oncologie de la UCLA.
Renner avea cancer?
Nu ştiu. Dar dacă avea, nu era bine.
Testul implică implantarea de capsule experimentale
pentru chimioterapie, în creier,
după îndepărtarea unei tumori aflate în metastază.
Cancer la creier.
Se explică de ce nemţii au venit acum după Renner.
Dacă se temeau că era pe moarte,
poate se temeau că va scoate agenda la lumină.
Din vânzare, Sander Lee ar fi scos bani frumoşi.
Are deja o gâscă cu ouă de aur.
Poate că Renner voia să scape de ea
ca nimeni să nu o caute la Sander Lee.
Dacă e aşa, a aşteptat prea mult.
Parcă Hetty a zis că nu mai sunt câinii aici.
Câinii nu poartă pantofi.
Nu neapărat. Ai văzut cizmuliţele alea pentru căţei?
Au şi clopoţei.
- Agenţi federali! Nu mişca! - Poliţia!
- NSA! - NCIS!
M-O-U-S-E.
- Ce căutaţi aici? - E cazul nostru.
Sebastian Renner era un străin cu informaţii periculoase pentru SUA.
Cazul rămâne al nostru.
Nu trebuie să fim adversari. Suntem în aceeaşi tabără.
Poate colaborăm.
Aţi găsit ceva care...
Ce faci?
L-ai auzit. Suntem de aceeaşi parte.
- Aproape sigur nu e de la NSA. - "Aproape sigur"?
L-ai trosnit de parcă ar fi fost o minge de fotbal.
Deeks, am impresia că sunt agenţi străini, bine?
"Impresia"?
Nu loveşti aşa pe cineva doar pentru o impresie.
Doamne. Uneori, parcă nu te cunosc deloc.
Cine face aşa ceva?
Miroase a peşte şi a benzină.
Aud apa curgând sub mine. Sunt într-un depozit din port?
Cam aşa ceva.
Aţi redus bugetul sau vreţi să mă tăiaţi în bucăţi?
Vrem să-ţi punem nişte întrebări, dle Cole.
- Ai fost agent al Germaniei de Est? - Oi fi fost. Nu mai ştiu.
Spune-ne de ce îţi aminteşti.
Ţin minte... oraşul San Francisco.
22 noiembrie 1989. Mirosea la fel.
Dar era frig şi burniţa.
Era ultima zi când mai vedeam şi nici măcar nu era însorită.
Atunci ai suferit atacul cerebral?
Atacul a fost provocat de două răni de glonţ,
cadou din partea unui agent american.
- Ai avut noroc c-ai supravieţuit. - Oare?
Povesteşte-ne despre Sebastian Renner.
- Era un negustor de antichităţi. - "Era"?
A murit, nu-i aşa?
- Se pare că are o agendă a ta. - Nu ţin minte nicio agendă.
Îmi pare rău.
Ţi s-a spus că Sebastian Renner a murit de dimineaţă.
Bolnavii de Alzheimer's au probleme mai degrabă
cu memoria pe termen scurt.
- Nu sunt doctor. - Nu. Tu erai spion.
Eram multe lucruri. Acum... iată ce am ajuns.
Vreţi să vă ajut? Fie. O să facem un târg.
Vă spun ce vreţi să ştiţi
iar Sylvia va termina ce a început.
Sylvia?
Pitica aia ticăloasă îmi datorează măcar atât.
"Sylvia" e una dintre identităţile lui Hetty.
Ni s-au ascuns destule intrigi între spionii de şcoală veche.
Cum a mers?
Aţi găsit ceva nou inspectând casa lui Renner?
Da. Pe ăştia doi.
Păcălicii ăştia au dat năvală cât ne aflam acolo,
s-au dat drept agenţi NSA, dar sunt de la DSGE.
Serviciile secrete franceze.
- Cum ai ştiut că mint? - După accent.
Nu aveau accent.
Ştii să faci diferenţa între franceză,
care foloseşte silabe terminate prin vocale
şi engleză, cu model verbal bazat pe ritmul trohaic, Deeks?
Prostia aia binecunoscută.
Hetty avea dreptate. Încep să iasă la lumină.
Unde se află acum?
I-am pus pe poliţişti să-i ţină în arest câteva ore.
Să vadă şi faţa oraşului care nu-i prezentată turiştilor.
Probabil că au imunitate diplomatică.
De asta i-am trimis la închisoarea regională.
O să aibă noroc dacă reuşesc să dea vreun telefon până la Crăciun.
- N-o lăsaţi pe ea să-i interogheze. - De ce?
Pe tipul din dreapta l-a lovit fix în boaşe.
Nu...
- Nici nu-şi scosese arma. - Pe bune?
Exact în sacul cu ouţe.
L-a lovit aşa de tare că m-a luat pe mine durerea de stomac.
Şi ce? Era mai bine să-l pocnesc cu pistolul peste faţă?
Da!
Care-i treaba cu bărbaţii şi cu...
Pe bune, nu e vorba doar despre asta.
Aţi reuşit să aflaţi ceva de la Cole?
Nu prea. Ne joacă pe degete.
- Probabil că nu e singurul. - Ce vrei să spui?
Eric, trebuie să vorbesc cu Hetty.
- A plecat din nou. - Cu cât timp în urmă?
- Acum vreo oră. - Ţi-a zis unde se ducea?
Nu. Când am întrebat-o, m-a privit ca o mangustă.
Fir-ar să fie.
Nu-mi spune că ai venit ca să-ţi recondiţionezi scaunul.
Mare imprudenţă, dle Callen.
Erai la un pas de a-ţi fi zburaţi creierii.
Ai noroc că l-am "mirosit" pe pifanul ăla de partener al tău.
Trebuie să vorbim. Să începem cu Branston Cole?
Dacă nu ţi-a spus ceva util, nu.
Contează mai mult ce nu mi-a spus.
Tu ai făcut-o.
- Poftim? - Tu l-ai împuşcat.
Din cauza rănilor provocate de tine a suferit acel atac cerebral.
Înseamnă că tot tu l-ai ajutat să nu moară.
E o teorie interesantă, dle Callen.
L-ai internat într-un sanatoriu drept soţul tău, cu alt nume,
ca să îl storci în continuare de informaţii.
Doar că uneori e greu de spus
când e de vină boala Alzheimer's şi când te păcăleşte.
Spune-mi dacă greşesc.
E un ticălos încăpăţânat. Dar am răbdare.
Uneori mai greşeşte şi atunci îl prind.
De nu te-aş cunoaşte mai bine, aş zice că vă place jocul ăsta.
Poate chiar vă bucuraţi unul de tovărăşia celuilalt.
Acum aberezi, dle Callen.
Cole este un agent din trecut, atâta tot.
I-ai citit în fiecare săptămână, ani întregi.
E o acoperire. Şi începe să se destrame.
În ultima vreme a devenit tot mai retras.
Îi degenerează şi trupul, şi mintea.
E dispus să coopereze. Dacă termini ce ai început.
- Ţi-a mai cerut asta? - Cu vreun an în urmă.
Să iau viaţa cuiva în timpul unei misiuni, e una.
- La naiba, deja l-am împuşcat. - De două ori.
Nu sunt o criminală, dle Callen.
Dar poate că sunt o ipocrită.
Soarta lui Cole e acum în mâinile cuiva aflat cu mult deasupra mea.
Nu credeam că există vreo astfel de persoană.
Şi agenda lui secretă?
Nu cred că ştie ce-a făcut Renner cu ea.
E chiar aşa de valoroasă pe cât o cred toţi?
Din ce ştiu, poate dăuna permanent relaţiilor internaţionale
şi ar pune în pericol securitatea politică a ţării noastre.
Prin ce? Asasinate aprobate la nivel înalt?
Foloseşte-ţi imaginaţia.
Tu apari în agenda aceea?
Cu cât lucrezi mai mult în branşa asta, dle Callen,
cu atât ţi-e dulapul mai plin de schelete.
Al meu mă tem că începe să semene cu catacombele Parisului.
Apropo de secrete, ai aflat ceva înainte să te ascunzi la Sander Lee?
Am găsit ceva!
Scuze. N-am vrut să vă întrerup. Aş putea...
Nu. Spune-ne ce ai descoperit, Nell.
Verificam manuscrisele, gândindu-mă că poate e ceva ascuns în ele.
A durat ceva până să mă prind ce anume erau,
pentru că sunt scrise în boustrophedon.
Înainte şi înapoi, de parcă ar fi arat un câmp.
Exact. De modă veche.
Dnă Jones, treci la subiect.
Corect. Manuscrisul e în ordine.
Nu cartea are ceva. Ci semnul de carte.
Eric.
E din argint sterling şi e foarte rar. Vezi?
Are un compartiment pentru lupă
care conţine un dicţionar în miniatură.
Era o chestie foarte isteaţă în Anglia victoriană.
Atunci am început să discut cu Eric despre Sherlock Holmes
şi şmecherii vechi de spionaj.
Oricum, Eric a făcut descoperirea.
Punctuaţia mi-a deschis ochii. Semnele sunt excesive.
După discuţia noastră, m-am gândit la Războiul Rece
şi atunci mi-am dat seama.
- Micropuncte. - Exact!
Renner folosea tehnici de şcoală veche
pentru a-şi ascunde materialele sub nasul tuturor.
Ne-au scăpat cu uşurinţă tuturor.
Am reuşit să măresc un micropunct.
- Deci am găsit informaţiile? - Da şi nu.
Încă n-am terminat analiza, dar, în mare parte,
par să fie multe informaţii vechi despre Războiul Civil,
a căror valoare e cel mult îndoielnică.
Dar poate înseamnă că datele pe care le căutăm noi
sunt ascunse prin aceeaşi metodă.
Vezi câte cărţi avea Renner acasă?
Ar putea dura ani întregi să căutăm micropuncte în toate.
Ca şi cum am căuta acul...
Da, dle Hanna, ar însemna cel puţin enorm de multă muncă.
Dar trebuie să facem ceva.
Washington-ul face o criză de nervi
din cauza numărului mare de agenţi străini
care au venit în oraş.
Dacă am da de ştire că am găsit agenda lui Cole
şi că o scoatem la vânzare?
Am putea folosi ce am găsit ca momeală pentru agenţii străini
care s-au infiltrat în oraş.
Pare un plan bun. Hai s-o facem.
I-am anunţat pe coreeni şi pe armeni că vindem agenda.
Ai vorbit cu amicul tău, Arkady?
Poate ne va ajuta să răspândim vestea.
- Care-i baiul? - Hetty.
- Ce-i cu ea? - Ceva e în neregulă.
Mă întorc imediat.
- Ce se întâmplă? - Nu ştiu sigur.
- Nell, ai văzut-o pe Hetty? - Era în biroul ei.
- Eric! - Da?
- Hetty e sus? - Da, era...
Îmi pare rău. E ca un luptător ninja.
- Mattias. - Herta.
Speram să-mi găseşti biletul. Arăţi bine.
- Destul, la fel ca tine. - Exces de soare, de vin, de mâncare.
Dar nu mă aşteptam să trăim atât, deci ce mai contează?
Dacă îmi predai armele,
amândoi am fi scutiţi de neplăcerea de a te percheziţiona.
Aşa e în vremurile astea.
Chiar şi-aşa, o ţin mai ales pentru borfaşii de pe străzi.
- Te rog, ia loc. - Mulţumesc.
Ce păcat. Atâtea crime şi aşa mare corupţie.
Ce s-a ales de "onoarea între hoţi"?
Sau de respectul pentru bătrâni, ca să nu mai vorbesc de inamici.
- De cavalerism. - Într-adevăr.
- Vii vreodată pe aici? - Din când în când.
Îmi aminteşte de felul cum ne-am întâlnit.
Viena, la Operă.
Am pierdut actul al doilea din "Die Landstreicher".
- Din cauza ta. - Aş vrea să mai fi stat.
Desigur, tot ai fi pierdut actual al doilea.
- Nu am agenda, Mattias. - Nici nu-mi mai pasă.
Sincer, încep să cred că e doar o legendă.
Nu, nu vreau agenda. Îl vreau pe Cole.
- E mort. - Herta.
L-am împuşcat cu mâna mea.
E adevărat, dar agenţii noştri au confirmat
că a supravieţuit întâlnirii cu "Piticul de grădină"...
Cu tine, adică.
Cole a fost norocos. Ştiu prea bine că alţii nu sunt.
Cu excepţia celor de faţă.
Atunci ştii că nu-ţi voi spune nimic.
Nu te-aş insulta sugerând că ai face-o.
Dar cred că valorezi mai mult pentru oamenii tăi
decât un bătrân infirm şi orb.
De asta mi-l vor da în schimbul tău.
Îmi cer iertare pentru impoliteţe, dar ar trebui să plecăm.
Nu plec nicăieri. Va trebui să mă împuşti pe loc.
Herta, te-aş săruta de nu m-aş teme că mi-ai scoate ochii
şi că m-ai muşca de beregată dacă m-aş apropia prea mult.
Eşti atât de sfidătoare, mai ales ştiind de ce sunt în stare.
Chiar eşti ultima dintr-o specie pe cale de dispariţie.
- E valabil pentru amândoi, Mattias. - Aşa-i, nu?
Nu-i de vină doar nostalgia mea pentru vremuri când era mai simplu?
Lumea s-a schimbat, la fel ca branşa noastră.
Iar eu am văzut destul sânge vărsat "pentru rege şi pentru patrie".
Te întreb, ca între doi supravieţuitori ai Războiului Rece.
Ce înseamnă Kohl pentru tine?
Nimănui nu-i pasă de un trădător infirm şi orb.
Doar nu te-ai ataşat de bătrân?
El te-a poreclit "Piticul de grădină".
Nu mă tem de critică.
Din păcate, acum e vorba despre arme... şi cuţite.
Valorezi la fel de mult moartă, draga mea.
Dacă le trimit oamenilor tăi o ureche, poate şi un deget,
îl vor preda pe Kohl înainte să ţi se răcească leşul.
De ce acum?
Cui îi pasă de pălăvrăgelile incoerente ale unui bătrân?
Unele răni nu se vindecă într-o viaţă de om.
Trădarea se numără printre ele.
Îmi pare rău, Herta. Îmi vine greu să o fac.
Dar, până la urmă, cu toţii murim singuri.
- Dacă mai faci un pas, moare. - Nu-l asculta.
I-am zis deja să mă împuşte şi sunt încă aici.
Liber.
- Liber. - Liber.
Cred că asta e deosebirea între noi doi, Mattias.
Deşi încerc să îi ţin în strună... eu nu lucrez singură.
Pui de lele!
Sănătate.
Bine jucat.
FBI şi NSI, cele reale, au fost puse la curent,
împreună cu celelalte agenţii.
Sper că-i vom reţine pe ceilalţi agenţi străini
care încă mai umblă prin oraş.
Ce se va întâmpla cu Mattias?
Dacă e norocos, va fi trimis înapoi în Germania
într-un schimb onorabil de spioni.
Împreună cu prietenii francezi ai lui Kensi.
Şi agenda asta dispărută?
Dacă e ascunsă printre manuscrisele lui Renner
sau în biblioteca lui, va dura ceva până o vom găsi.
Dar a fost o treabă bine făcută.
Securitatea Naţională e un maraton, nu o cursă de viteză.
Vă sugerez să vă odihniţi. Mâine o luăm de la capăt.
Nu ştiu ce ziceţi voi, dar eu aş vrea să beau ceva.
Ţi-ar prinde mai bine o noapte de somn.
Nu te obişnui să-ţi îneci stresul în alcool.
Nu sunt stresat, dar fac cinste.
- Atunci vin şi eu. - Şi eu.
Nell, asta înseamnă că trebuie să vii şi tu.
Nu pot fi singura gagică din grup.
Pe bune? În regulă.
Se pare că tu vei fi şoferul nostru, G.
Drăguţ.
Dacă e aşa, voi vorbi cu Hetty
dacă vrea să fie ultimul membru dintre Cei Şapte Magnifici.
Nu-i nevoie, dle Callen. Mulţumesc că nu m-ai întrebat.
Voiam să văd dacă vrei să bei ceva împreună cu noi.
Eu conduc.
Nu mă pot gândi la vreo ofertă mai generoasă sau mai tentantă,
dar am alte planuri.
Hetty, glumeşti.
Azi ai fost la un pas de a fi ucisă.
Nu se cere să sărbătoreşti cu cei care te-au salvat?
Am deja altă obligaţie.
Iartă-mă dacă... ezit să te scap din priviri.
Dacă vrei neapărat să ştii, mă duc să-l văd pe Branston Cole.
- Şi ce înseamnă asta? - Nu sunt sigură.
Dar de data asta trebuie să o fac singură.
Şi am încredere că îmi vei respecta dorinţa.
Noapte bună, dle Callen.
Subtitrare de Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro