- Ai ceva de scris? - Da.
Dacă vrei să-i arăţi că-ţi pasă, lasă felicitarea asta
şi fă-i cinste cu whisky pentru ziua cea mare.
Hei.
NCIS LOS ANGELES Sezonul 2 Episodul 8 Recompensa
Traducerea şi adaptarea: Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Bine, pisicuţo. Mâinile la spate. stai într-un picior
şi nimereşte de două ori centrul.
- Pot să-ţi văd arma? - Arma? Pentru ce?
E un Beretta 92FS, nu-i aşa? Standard pentru poliţie?
- Da. - Agenţii NCIS au Sig-uri.
- Voiam să văd cum trage al tău. - Vrei să tragi cu arma mea?
Te porţi ciudat.
Nu-mi place să tragă altcineva cu arma mea.
Bine. Atunci dă-mi-o să o ţin.
Nu-mi place să-mi ţină altcineva arma.
- Te las să tragi cu a mea. - Nu vreau să trag cu a ta, bine?
Nu vreau să o ating şi nu e ceva personal.
Mie mi se pare personal.
- E... o chestie bărbătească. - O chestie bărbătească?
O chestie... legată de arme. Asta voiam să spun.
Ciudat. Ai zis "o chestie bărbătească".
Amice...
Nu-i Furie mai groaznică decât Kensi Marie Blye.
În vintre? Pe bune? Exersezi ţintitul în vintre?
- Ai avut o noapte grea? - Meditez.
- Mi se pare că dormeai. - Se cheamă meditaţie.
E normal să sforăi când meditezi?
Nu te mai holba la mine.
- Nu mă holbez. - Te simt, G.
Dar nu înţeleg ce mare scofală.
Nu ai încredere în mine. Mie mi se pare important, nu?
Ţin mult la arma mea.
În acest punct al relaţiei, după tot ce am făcut...
Ce? Scuze. Ai zis cumva "relaţie"?
Nu, am zis "parteneriat", bine?
- Eşti foarte enervant. - Poate am nevoie de spaţiu.
Stai pe biroul meu.
Ascultaţi, amândoi. Nu aveţi încredere unul în celălalt.
Toată camaraderia şi promisiunile că veţi avea grijă unul de altul
nu înseamnă nimic dacă lipseşte încrederea.
Aşa sună meditaţia? Mai degrabă te răsteşti.
- Avem un caz nou. - Trezirea.
Gata cu meditaţia.
Thomas Booth e un sergent în armată devenit operator în Delta Force,
care, până recent, a lucrat cu militarii din Afganistan.
Operaţiuni în Trupele Speciale. Misiuni ultrasecrete.
Noaptea trecută i s-a găsit maşina într-o parcare, după închidere.
Avea o cameră video wireless pe bord.
Ştia că întâlnirea putea să iasă prost.
Booth ceruse lăsarea la vatră în urmă cu 60 de zile.
A fost răpit fix în ziua când a devenit civil.
La ce lucra înainte să treacă în rezervă?
Mare parte din dosarele lui au fost cenzurate.
Era membru al Unităţii 232 de Trupe Speciale,
care vâna ţinte foarte valoroase în Afganistan.
Lideri de grupări teroriste pe care se pusese recompensă.
Recompense de până la 25 de milioane de dolari,
care ajung la informatori ai unor unităţi ca a lui Booth.
De capturat morţi sau vii. Nişte tipi foarte periculoşi.
Deci Booth avea acces la informaţii nu doar secrete, dar şi valoroase.
Unitatea 232 are bază la Camp Pendleton,
dar mi s-a spus că soldaţii s-au strâns acasă la căpitanul lor,
la un grătar.
La jumătate de oră după răpire, şase maşini au ieşit din garaj.
Primele cinci au fost verificate.
A şasea a fost raportată furată cu o seară înainte.
Poliţia tocmai a găsit-o. Este Audi-ul A4 auriu.
E gol, dar e un început.
Voi doi verificaţi maşina.
Sam şi cu mine vom merge la camarazii lui Booth.
Mergem la un grătar.
Ce-ai face cu recompensa de 25 de milioane de dolari?
Dacă n-aş lucra pentru guvern şi i-aş putea lua pe căi legale?
Probabil mi-aş lua un bilet la clasa întâi
într-un loc foarte liniştit.
Unul unde nu-ţi iei partenerul.
Tu?
Aş angaja cel mai bun detectiv particular cu putinţă.
L-aş pune să-mi găsească partenerul şi apoi...
M-ai urmări?
I-aş trimite-o pe Hetty, cu bagaje şi cu o fundă mare.
N-aş primi coletul.
NCIS, nu-i aşa?
Aceştia sunt soldaţii din unitatea 232.
Trebuie să ne amestecăm printre ei.
Soldaţii echipaţi ca la carte ies în evidenţă în Afganistan.
- Aţi aflat despre Booth? - A fost răpit.
- Nu pari prea îndurerat. - Poate şi-o căuta cu lumânarea.
Nu sunt prea prietenoşi, nu?
- Pare cam nervos. - Ar trebui să încerce să mediteze.
La ce se pricepea Booth? De ce a ajuns în unitatea voastră?
Cunoştinţele lingvistice. Vorbea fluent pashto.
Nu prea mulţi militari cunosc limba asta.
Când s-a pensionat anticipat, ne-a lăsat cu ochii în soare.
Nu ne mai înţelegem cu localnicii, ne e mai greu să ne găsim ţintele.
De ce s-a pensionat?
Viza un post de translator în sectorul privat.
Specialiştii sunt plătiţi bine.
În multe feluri, suntem mai apropiaţi de Booth decât de familiile noastre.
Dar când a plecat din unitate când mai avea ţinte de capturat,
ne-a întors spatele.
Pentru bani.
Dle ofiţer.
NCIS. Sunt agentul special Kensi Blye.
Ce-am găsit aici?
Înăuntru am găsit nişte amprente, dar nu le-am identificat.
Domnilor, ce mai faceţi?
Vreau să vorbim puţin.
Aţi văzut ceva despre care ar trebui să ştiu?
Nu.
Sunteţi siguri?
Noaptea trecută i-am văzut pe nişte tipi după colţ,
în parcarea goală, cu lanterne.
Cum arătau?
Era prea întuneric ca să vedem, deci nici ei nu ne-au reperat.
Câţi erau?
Au plecat cinci şi s-au întors patru. Atât am văzut.
Poţi să-mi mai dai bani, dar e tot ce ştiu.
- N-am rezolvat nimic cu maşina. - Haide.
Simţi mirosul acela?
O petrecere de pensionare dată naibii.
Booth avea duşmani?
Da, cineva îl ura de moarte. Fiul lui, Brandon.
Punctele de pe pielea lui arată rănile care nu l-ar fi ucis.
Liniile arată organele care ar fi fost înjunghiate.
Cred că desenarea lor a fost o tortură psihologică.
Dacă ai vrea să-l torturezi cumplit pe un om, fără să-l ucizi,
aşa ai proceda.
A fost împuşcat în cap. Ucis de milă.
A fost interogat.
Booth deţinea informaţii.
Când le-a dezvăluit, răpitorii l-au ucis şi-au aruncat cadavrul.
Nu apar mutilări excesive care să indice un motiv personal,
ca o plagă prin împuşcare în vintre, de exemplu.
După răni, a fost torturat ore în şir până să fie ucis.
Ştia ceva... dar ce?
Eric, suntem în faţa casei lui Brandon Booth.
Ce ai aflat despre el?
Are 18 ani, e unicul copil al lui Thomas şi Yasmin Booth.
Părinţii lui au divorţat când avea 12 ani.
Brandon locuia împreună cu mama lui.
A murit în urmă cu doi ani, de cancer la sân.
Thomas Booth pe atunci se afla într-o misiune secretă.
Brandon are cazier: vandalism, tulburarea ordinii publice,
opunere la arestare.
Nu mă mai prea pricep la Freud,
dar nu cred că e capabil de tortură şi de crimă.
Mulţumesc.
Te-ai dat rotundă că l-ai citit pe Freud.
Păi... tată mort, fiu rebel apropiat mai mult de mamă.
Trebuia să fac trimitere la complexul lui Oedip.
Brandon nu-i acasă.
Sunt vecină cu el şi proprietăreasă.
O cunoşteam pe mama lui. I-am mai păsuit la chirie.
- A avut o viaţă grea. - Vrem să-i punem nişte întrebări.
E la restaurantul din capătul străzii.
Probabil că ai aflat deja,
dar tatăl lui a fost găsit mort, de dimineaţă, într-o parcare.
Am auzit că nu se înţelegeau.
Nu vorbiseră de doi ani, de la moartea mamei lui.
Ce fel de nenorocit egoist...
Ne laşi să intrăm?
Parcă în ţara asta drepturile civile erau respectate.
Să vă văd mandatul.
Dă telefonul ăla, G.
Eric, ţii minte informaţiile de care poate că am fi avut nevoie?
Ne trebuie.
Doamnă, suntem agenţi federali şi anchetăm o crimă.
Cu o sută de dolari, intraţi.
Ce s-a ales de drepturile civile?
Raportarea veniturilor din chirie către Fisc cu o sumă mai mică
vreme de şase ani se consideră "drept civil"?
N-am auzit nimic despre asta în discursul lui Luther King.
Mulţumesc.
G, vino să vezi asta. Scuză-mă.
Zona de stocare.
Brandon practica boxul thailandez.
O placă e desprinsă.
Ia te uită.
Ce de bani.
Şi eu îl păsuiam cu chiria.
- Sunt ai lui Brandon? - Ai tatălui său.
Itinerarul lui Thomas Booth.
Parcă ai zis că nu s-au mai văzut de câţiva ani.
Ori Booth foloseşte casa puştiului drept ascunzătoare fără ştirea lui,
ori sunt mai apropiaţi decât ar fi crezut cineva.
Pe itinerar e un zbor de la LAX către Peshawar, în Pakistan.
Am fost în Pakistan.
Dar mâncarea m-a ţinut o săptămână în baie.
N-aş vrea nimeni să mă acuze...
Încuie când pleci!
- Data plecării? - De astăzi.
Da. Nu, înţeleg. Bine. Mulţumesc.
Îl vezi pe tipul la costum?
Cel făcut la comandă, care costă mai mult decât câştigăm într-un an?
Da.
Pleacă.
Du-te, du-te, du-te!
Ia maşina şi taie-i calea.
Acum sunt ajutorul tău?
Aşteaptă!
Asta e metoda lui Sam şi a lui Callen?
Unul dintre ei ar spune acum ceva amuzant.
- Ridică-te! - Aştept.
- Trebuie să mă asculţi. - Mulţumesc, Deeks.
Faci o greşeală. Căutaţi în buzunarul hainei.
Îmi veţi găsi legitimaţia.
Lasă arma jos.
Poftim? De ce?
Imunitate diplomatică.
Te cheamă Jafar Khan?
Da, şi mă aflu aici de bunăvoie...
Deşi nu m-ar deranja să te văd punându-mi cătuşele.
Americancele... ţin mult la regulile de igienă.
De ce ai fugit?
Sunt agent secret.
Superiorii mei preferă să nu fiu fotografiat.
- Ce faci în Los Angeles? - Lucrez cu voi.
Comandamentul Operaţiunilor Speciale al Statelor Unite.
Şi sunt specializat pe ţintele de mare interes.
Cu recompense plecând de la un milion de dolari.
Pentru că nu lucrezi pentru guvernul SUA,
ai luat o groază de bani din recompense.
Sunt moduri mai nasoale de a-ţi câştiga existenţa.
- Agent special Blye. - Cine l-a ucis pe Thomas Booth?
- Nu ştiu. - Dovedeşte-o.
De bună voie.
- Brandon Booth? - Ce vreţi?
NCIS. Avem nişte întrebări despre tatăl tău.
Tata? Bine. Soldat de carieră. Un dur din Delta Force.
Plin de medalii. Nu-l cunoşteam deloc.
Ştiţi mai multe despre el decât mine.
Mama susţinea că e un erou.
Mie mi se părea cel mai egoist om în viaţă.
Cum adică egoist?
Cerea mereu misiuni. Voia să se întoarcă. De ce?
Era priceput, Brandon. S-a sacrificat pentru ţara lui.
La 16 ani, de ziua mea, mi-am văzut mama murind la spital.
Tata făcea iar nişte lucruri despre care nu putea vorbi,
în locuri pe care nu le putea pomeni.
Poate că şi noi aveam nevoie de el.
Săptămâna trecută am împlinit 18 ani. Am aşteptat să mă sune.
Şi nu ştiu ce mă enervează mai tare...
Că nu a sunat, sau că am fost aşa de prost să cred că o va face.
Ţi-e foame?
Superiorii tăi ştiu că lucrezi cu Trupele Speciale?
Sigur. De nu le-aş spune, ar afla. Nu-s ca CIA-ul, dar...
Nu poate fi de bine.
Ar fi trebuit să scoţi arma.
Sper că nu mă consideri o piază rea, dle Deeks.
Ce? Nu. O piază rea? Sigur că nu.
Tipul nu e doar un informator al Comandamentului Forţelor Speciale.
Este un erou popular.
Şi-a pus viaţa în pericol pentru cauza noastră.
Dacă teroriştii ar fi ştiut
că le transmitea informaţii secrete americanilor...
şi Khan şi familia sa ar fi fost ucişi brutal.
Spune, dle Beal.
Îţi trimit acum dosarul lui Khan, Hetty.
Sunt mai multe fişiere şi imagini de la Forţele Speciale.
- Ar trebui să le primeşti acum. - Vin, Eric.
E o operaţiune importantă.
Khan trimite informaţii la Comandament, sunt verificate,
şi când poziţia ţintei este confirmată,
unitatea 232 este trimisă să o elimine.
Recompensa pentru el sare de 13 milioane de dolari.
Eric, ştim ceva despre viaţa personală a lui Khan?
Da. Uite-le.
- Le primeşti? - Da.
- Fosta unitate a lui Booth, 232. - Booth şi Khan erau prieteni.
Booth a cerut să se pensioneze,
dar continuă să fie sunat de sursele lui din Afganistan.
A zis că are o informaţie. Una importantă.
Preţul pe capul ţintei era de 10 milioane de dolari.
Voia să discutăm, dar nu a mai venit.
M-am îngrijorat şi am început să monitorizez frecvenţele poliţiei.
Când s-a descoperit un cadavru cu semnalmentele lui Booth,
m-am dus să văd cu ochii mei.
Booth era un cetăţean obişnuit.
Voia să se întoarcă acolo,
să elimine ţinta el însuşi şi să se îmbogăţească.
Thomas Booth şi cu mine aveam încredere unul în altul.
- Eram rude. - Rude?
Da. Era cumnatul meu.
Astea-s toate datele despre Khan de la Forţele Speciale?
Sunt sigur că există mai multe informaţii despre el.
Doar că e prea valoros să ni le ofere, cum am dori noi.
Agenţiile guvernamentale ţin la teritoriul lor.
Dacă e tratat preferenţial de una, poate alteia nu-i convine.
Bine. Dar chiar dacă ar avea lucruri de ascuns
despre care nu ni s-a spus, cum vom afla cine le mai ştie?
Khan e spion. Nu şi-a făcut veacul pe la Ministerul Agriculturii.
Bine. La ce te gândeşti, Nell?
Am găsit ceva în casa ta. O geantă cu lucruri a tatălui tău.
Mi-aţi percheziţionat casa?
Putem primi nota de plată de pe-acum?
Ştii că ţinea lucruri aici?
Cam ciudat, având în vedere ce ne-ai spus despre el.
Nu înţeleg. L-am văzut ultima oară acum doi ani.
Atunci de ce ascundea lucruri în casa ta?
- Nu ştiu! - Brandon!
Ştiu cum e să nu vrei să vorbeşti despre familia ta,
mai ales cu nişte tipi ca noi.
Dar tatăl tău se întorcea în Orientul Mijlociu.
Dacă te-a căutat, trebuie să ne spui.
Nu-l cunoşteam deloc!
G.
- E cam cald pentru un pardesiu. - Armă!
- Eşti bine? - Da. Unde e puştiul?
A dispărut.
Booth s-a însurat cu sora mea, Yasmin, acum 20 de ani.
Abia începusem să lucrez în Agenţie. El era recrut.
Am devenit buni prieteni. Un spion şi un soldat.
Feţe ale aceleiaşi monede. Ca fraţii.
Booth.
El te-a adus în Forţele Speciale.
La ţintele valoroase, la recompense.
Despre ce informaţie voia să discutaţi?
Nu mi-a spus la telefon. Era prea periculos.
A spus că e vorba despre ascunzătoarea
fabricantului de bombe taliban, Kasi Shariff.
În 48 de ore avea să se mute şi teroristul avea să scape.
Mă uit pe înregistrările camerelor din zona restaurantului
şi-i urmăresc mobilul lui Brandon Booth.
Mai caută. E în pericol.
Ce ştim despre agresori?
Cetăţeni afgani având legături cu talibanii.
Amprentele se potrivesc cu cele găsite de poliţie în maşină.
Talibani? Sunt cam departe de casă.
L-au răpit pe Booth. Ori o protejau pe ţinta sa...
Ori voiau şi ei să se ducă după ea şi voiau informaţiile ştiute de el.
Unul dintre făptaşi avea un telefon de unică folosinţă.
A trimis serii de SMS-uri cu adrese.
Garajul de unde a fost răpit Booth, locul unde au lăsat cadavrul,
locuinţa lui Brandon Booth.
Cineva le dădea ordine.
Ai mai descoperit ceva despre spion, Jafar Khan?
Nu. Dar mai caut.
- Aşteaptă. - Băieţi, e Deeks.
Spune.
Booth a fost ucis pentru că aflase ascunzătoarea
unui fabricant de bombe taliban.
Pe capul lui era pus un preţ de 10 milioane de dolari.
Unul dintre cei mai căutaţi cinci oameni din lume,
Kasi Shariff.
El a orchestrat atentatul de la Academia de Poliţie
de luna trecută, din Kabul, numărând 189 de victime.
În weekend îi învaţă pe adolescenţi cum să întindă capcane explozive
care ar arunca în aer un tanc.
Şi şeful agresorilor ştie acum ce ştia Booth.
Agresorii s-au dus după Brandon Booth,
crezând că are informaţiile.
E posibil ca Brandon să ştie ceva şi să nu ne spună?
Oricum, timpul trece pentru că, după Khan,
informaţiile mai sunt valabile doar 48 de ore.
Doar pentru că Booth era interesat de bani
nu înseamnă că nu-şi făcea datoria faţă de ţara sa.
Dacă ţinta va scăpa, moartea lui va fi zadarnică.
Ştim ce avem de făcut, dlor.
Găsiţi-l pe ucigaşul lui Booth
şi el ne va da informaţiile necesare să-l eliminăm pe teroristul taliban.
Dacă îi pierdeţi urma...
cele 189 de victime din Kabul nu vor fi ultimele.
Trimiteţi mesaje.
Cel care dă ordine poate nu ştie că oamenii săi sunt morţi.
Poate vom obţine ceva.
Ne ducem sub acoperire, intrăm în contact, aflăm răspunsuri.
E o adresă din Thai Town.
- Cum stai cu pashto, Sam? - Mai bine decât tine.
- Găseşte-l pe Brandon Booth. - Poţi medita pe drum.
Mă voi gândi la Zen şi la arta de a te încuia în portbagaj.
Voi vorbi cu oamenii mei. Te sun dacă aflu ceva.
- Bine. - Vorbeam cu agentul Blye.
- Poftim? - I-ai dat numărul lui James Bond ăsta?
În interes de serviciu.
Cât a durat până ce Callen şi Sam au avut încredere unul în altul?
- Revelionul din 2007. - Ce s-a întâmplat?
Erau parteneri doar de o lună şi nu mergea prea bine.
Nu se înţelegeau deloc.
Dl Callen avea o misiune în sânul mafiei armene.
Dl Hanna servea ca întărire,
dar a văzut că partenerul său era copleşit numeric.
S-a apropiat mai mult şi a fost surprins de un paznic.
Sam a fost târât în faţa lui Callen.
Şeful mafiot i-a dat o armă şi i-a cerut să-şi arate loialitatea
sau i-ar fi ucis pe amândoi, pe loc.
Callen a îndreptat arma spre capul lui Sam şi a tras.
Arma a tras în gol. Nu avea gloanţe.
Au rezolvat cazul.
Apoi, Callen a spus că ştia că arma e goală după greutate.
Şi Sam l-a crezut?
Cum altfel să fi apăsat dl Callen pe trăgaci?
- Cam mare riscul. - Asta e încrederea.
Poziţia: sala de sport abandonată de peste drum.
Îi voi contacta şi le voi spune că vrem să cădem la înţelegere.
Că voi trăda NCIS. le voi câştiga încrederea.
Mă vor duce la şeful lor.
Grăbeşte-te. Informaţiile lui Booth se apropie de expirare.
Dacă-l prindem pe ucigaş, avem o şansă şi cu talibanul.
Callen, am detectat poziţia mobilului lui Brandon Booth.
Se deplasează pe jos, pe str. La Brea colţ cu Fountain.
Kensi.
Deeks! Fiţi cu ochii pe Brandon.
Sigur nu e implicat?
E fiul lui Booth. Jafar Khan e unchiul său.
- Nu putem fi siguri de nimic. - Bine.
Stai. Nu mă privi! Stai întors.
Vei fi percheziţionat şi dezarmat.
Sunt agentul federal care anchetează uciderea lui Thomas Booth.
Ştiu ce informaţie deţinea.
Dă-mi cât îţi cer şi nu vorbesc cu superiorii mei.
Vreau să ne înţelegem.
Oamenii mei au fost capturaţi.
Ucişi. De mine.
De unde ştii despre informaţiile lui Booth?
Erau ascunse în casa fiului său.
Ascunzătoarea fabricantului taliban de bombe.
E o cacialma.
Am verificat informaţia.
Dacă nu sun undeva din oră în oră, va ajunge la Forţele Speciale.
Dă-mi cât îţi cer şi informaţia rămâne secretă.
Voi negocia doar cu şeful tău. Nu-mi spune că acela eşti tu.
Cum să ştiu dacă nu minţi? Ce eşti dispus să-mi oferi?
- Am un partener. - Ştie la fel de multe?
Da. Ţi-l voi preda.
Ţi-am ucis oamenii. Fă ce vrei cu el.
- Faci cu uşurinţă târgul ăsta. - Aşa se fac afacerile.
Ce naiba îmi faci?
Taci! Sunaţi unde e nevoie. Aveţi un minut să vă hotărâţi.
Pentru mine e o victimă colaterală.
N-am nevoie de timp. Ştiu că mă minţi.
Stai puţin.
Am venit aici ca să-ţi arăt că vorbesc serios.
Acum lăsaţi armele şi hai să ne înţelegem.
Bun plan. Sper că a meritat.
Îi pot face să se răzgândească în doi timpi şi trei mişcări.
Da, da, bine.
Vei primi ce meriţi, ticălosule lacom...
- Nouă. - Nouă ce?
Şmecheria cu "agentul corupt care îşi trădează partenerul".
Nu ştiam că le numeri.
Şi tu ai face-o dacă tu ai fi cel care ar lua-o mereu pe coajă.
N-am mâna grea, G.
- Amândoi sunt morţi. - La naiba.
Înseamnă că nu ne-am apropiat de omul din culise.
Ne-am întors de unde am plecat.
Brandon Booth?
Şi tu vrei să vorbim despre tata?
Ultima oară când m-a abordat cineva aproape că am fost ucis.
Am venit să fim siguri că eşti în siguranţă.
Nu trebuie să vorbim despre el dacă nu vrei.
Dumnezeu mi-e martor că eu nu vorbesc despre tatăl meu.
Kensi, tu ai chef să discuţi despre tatăl tău?
- Nici vorbă. - Vezi? Gândim la fel.
Locuiesc prin apropiere.
În regulă. Te ducem noi.
Maşina e după colţ.
Liceul Van Nuys?
Ori te-ai interesat de mine, ori ai spus la nimereală.
Haide. E evident.
Nu eşti singurul care a copilărit în Los Angeles.
- Reseda. - Bingo.
Îi uram pe băieţii de la Reseda.
Pe atunci, la Van Nuys învăţau fetele cele mai frumoase.
Tot aşa este. Dar acum sunt mai obraznice.
Toate sunt obraznice.
Aşteaptă.
E liber, Kensi.
Curtea din spate e liberă. Ocolesc clădirea.
Bine.
- E ziua cuiva? - Da. E scrisul lui tata.
De data asta, a întârziat doar o săptămână. Tipic.
- O deschizi? - Nu.
Eu... După liceu, nu-mi făcusem planuri de viitor.
Nu mă angajasem, nu mă gândeam la facultate.
- Cunosc sentimentul. - Da.
Sunt cu totul diferit de tata,
pentru că el e genul care se uită de şase ori până să treacă strada.
Mi-a zis, mai demult:
"Dacă nu-ţi bagi minţile în cap,"
"o să rămâi prizonier toată viaţa în acest oraş".
Ca orice alt ratat prea speriat să plece în lume şi să facă ceva.
- Când ai făcut-o? - Ce anume?
Când ai plecat din Los Angeles, ţi-ai înfrânt demonii,
i-ai dovedit bătrânului că greşeşte?
Asta urmează în discursul de încurajare, bine?
Până acum nu m-am îndepărtat de casa unde am copilărit.
Eric mi-a trimis lista de apeluri a lui Brandon.
L-a sunat pe Jafar Khan de trei ori, astăzi.
Şi ce? E unchiul meu.
Când am aflat despre tata, doar pe el l-am putut suna.
- Bine, mă ocup eu de asta. - Bine.
Callen vrea să ne întoarcem la sediu.
Bine.
Vă spun adevărul.
Te cred. Dar dacă nu te găsesc când mă voi întoarce aici,
îţi voi da de urmă.
Ştii, nu-i aşa? Bine.
Aşteaptă.
Te-ai întrebat vreodată ce crede tatăl tău despre tine?
Nu. Oricum nu m-a înţeles niciodată. S-a mutat în Iowa.
- Ce-i asta? - Probabil nimic important.
Jafar Khan poate că e preţuit de Comandamentul Forţelor Speciale,
dar pe vremuri era protejatul CIA.
A fost o despărţire tristă şi n-a fost nevoie de mult efort
ca să obţin de la Langley dosarul său.
Ce făcea Khan pentru CIA?
Din 2002 în 2005, interogatoriile suspecţilor de terorism
se ţineau în ţări unde nu contau drepturile omului.
Pakistanul se numără printre ele.
Jafar Khan avea un stil anume de a interoga suspecţii.
Am mai văzut urmele acelea.
Cadavrul lui Booth arăta la fel atunci când l-am găsit.
Khan i-a făcut asta cumnatului său ca să ia singur recompensa.
Vrei să vezi dacă mai e ceva?
Booth i l-a trimis lui Brandon în ziua când a fost ucis.
Eric, unde e Kahn acum?
Serviciile de Informaţii refuză să îi deconspire poziţia.
- Ia te uită. - Ce este?
Este o ştampilă, invizibilă cu ochiul liber.
Fotografia nu e originală. Avea o ştampilă.
În model e un soi de mesaj. E o serie de numere.
Sau coordonate. Latitudine şi longitudine, cu o dată.
Ale unui loc din Afganistan.
E o ceainărie din zona muntoasă Hindu Kush.
- Până la acea dată... - Mai avem 36 de ore.
Asta e informaţia lui Booth.
Booth ştia că dacă va păţi ceva se va porni o anchetă.
Ştia şi că vom vorbi cu fiul său.
Nu i-a trimis informaţia lui Brandon ca acesta să o găsească.
Ne-a trimis-o nouă.
Khan a zis că informaţia devine inutilă în 48 de ore.
Dar după mesajul de pe ştampilă, informaţia lui e în urmă.
Cu opt ore.
Booth l-a dus de nas intenţionat.
Când Khan va ajunge acolo, ţinta lui va fi plecat demult.
Dar Kahn nu va şti asta.
Presimt că se apropie un dezastru şi o cerere revoltătoare de diurnă.
- Am o singură întrebare, Hetty. - Ai încredere în noi?
- Kasi Shariff? - Mă bucur că ai putut veni.
Dacă i-aş fi decontat şefului meu călătoria aş fi fost ruinat.
Booth te-a dus de nas.
Unitatea 232 a ajuns aici de ore bune.
L-a săltat pe fabricantul taliban de arme.
N-ai imunitate în Afganistan, nu?
- Arunc-o. - A zis să arunci arma.
Ia pistolul. Să mergem. Vino.
Orice e negociabil când ştii ce ştiu eu. Ţine minte asta.
Da, da. Ia-l de aici, sergent Weaver.
Sigur.
Nu pot să cred că Hetty ne-a lăsat să facem asta.
Am cucerit-o de când am pomenit de ceai.
Deeks? Ce este?
- Am venit să-ţi dau asta. - Am aruncat-o cu un motiv.
Ştiu. Şi nu-ţi spun să o deschizi. Îţi mai dau o şansă... dacă vrei.
- Ce ai pe degete? - Nimic.
Am un pistol Beretta 92FS pentru că siguranţa manuală
m-a salvat când mi-a furat arma un narcoman.
Şi dacă i se blochează încărcătorul, pot băga direct un glonţ.
- Uite. - Poate altă dată.
Bine aţi revenit, băieţi.
- Se holbează la noi? - Da.
Nu. Voiam să spun că am aflat despre Revelionul din 2007,
despre mafia armenilor, când ai fost târât...
Parcă suna altfel când îmi imaginam momentul.
Deviez de la subiect. Să termin.
Admir mult încrederea pe care o aveţi unul în altul.
Asta e tot. Bine. Noapte bună.
Despre ce naiba vorbea?
Mafia armenilor?
Habar n-am.
Ce bine! Ceai.
Subtitrare de Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro