Acest lucru a intenţionat Destiny
din momentul în care a intrat în sistemul stelar.
Nava aceea
e cea mai bună şansă să ajungem acasă.
Am terminat?
Nu vom termina niciodată.
N-ar fi trebuit să-l laşi pe planetă.
Crezi că eu nu ştiu?
Toată lumea crede că suntem în siguranţă.
Ei cred că nu ne vor mai găsi.
De ce iei prizonier unul de-ai noştri?
Nu suntem în siguranţă, nu-i aşa?
- Vin. - Cine vine?
Alianţa Lucian. Vine să preia Destiny.
Se va termina într-un singur mod
dacă vom aştepta.
Nu predau această navă.
Sunt însărcinată. E al tău.
Emily!
De abia mai rezist
şi singurul lucru care mă face să nu-mi pierd minţile eşti tu.
Ai făcut o alegere, Everett.
Ar trebui să vorbeşti cu cineva.
Mi-am pierdut copilul.
Dar acum poate că e într-un loc mai bun.
Ai găsit cheile
care controlează toate sistemele de pe Destiny.
Dar nu vei spune nimănui.
Riley nu va supravieţui, domnule.
Uite, mă vindec.
O transfuzie cu sângele lui Chloe
ne-ar ajuta să-i salvăm viaţa.
Şi să-i dăm şi lui orice i-au dat ei extratereştri!
Am făcut o serie de analize comparative de sânge
folosind diverşi patogeni
pe care i-am întâlnit şi izolat de-a lungul timpului.
În timp ce sângele lui Chloe continuă să arate
proprietăţi antibiotice atipice...
locotenentul Scott pare să se fi întors la normal.
Domnule.
Spuneam că
ar trebui sÄƒ-l scoatem din carantinÄƒ.
Bine.
Am să pun să-i dea drumul.
Eşti bine?
Emily vrea să divorţăm.
Abia m-am întors şi...
nu ştiu.
Cred că trebuia să mă aştept la aşa ceva, dar...
Oare e legal să semnezi documente în corpul altcuiva?
N-am de unde să ştiu.
Cred că nici nu contează.
Mulţumesc.
Aşteaptă.
Poate ar trebui să vorbim.
După tot ce s-a întâmplat,
n-am avut şansa.
Există ceva ce am putea spune noi
şi care să îmbunătăţească lucrurile?
Poate că nu asta e important.
Atunci ce e important?
Comentarii pe www.tvblog.ro Transcript www.addic7ed.com
STARGATE UNIVERSE Sezonul 2 Episodul 6
Subtitrarea BlackAmber-Dorula/SubTeam www.subtitrari-team.ro
Eli.
Salut.
Nu ştiu dacă ai întâlnit-o pe Ginn,
unul din oaspeţii din Alianţa Lucian.
A fost cooperantă,
ne-a furnizat informaţii despre activitatea Alianţei
în Calea Lactee,
dar cred că ne poate ajuta
şi pe navă.
Am petrecut mai bine de un an studiind sistemele vechi
să mă pregătesc pentru călătorie.
Am fost foarte interesată de câteva din teoriile tale
de formare în interiorul unei stele.
Încă mai crezi că e vreo şansă s-o faci să funcţioneze?
Să fiu sincer,
n-am făcut cine ştie ce progrese
şi am lăsat-o deoparte.
Poate cu ajutorul lui Ginn, asta se poate schimba.
Cred că merită încercat.
Bun.
Vă las singuri.
Ia loc.
Mulţumesc.
Ţi-au dat drumul.
Da.
Ei bine...nu te schimbi.
TJ a spus
că m-am întors la normal.
Cred că tuturor le-a fost frică
să nu te fi otrăvit cu sângele meu extraterestru.
Nu eşti contagioasă.
Te ţin aici doar pentru că...
Pentru că s-ar putea să-mi pierd raţiunea
şi să sabotez nava fără să am idee măcar.
Mi-ai salvat viaţa.
Dacă erai un monstru extraterestru,
m-ai fi lăsat să mor acolo
şi nimeni nu ştie mai bine ca mine.
Pielea mea se schimbă.
Uite.
E rugoasa.
Devine dura.
Şi se întinde.
Nu contează.
Ascultă...
Vom găsi o cale de ieşire din asta.
Îţi promit.
Colonele Young, răspunde.
Colonele Young, sunt Brody, în camera de control a interfeţei.
Răspunde, te rog.
Sunt Young. Spune.
Avem o mică problemă aici.
Sunt pe drum.
Ce avem?
Nouă nave extraterestre.
Abia au ieşit din hiperspaţiu.
Ne-au înconjurat.
Par să fie cei care i-au luat pe Rush şi Chloe.
I-am lăsat în urmă în altă galaxie.
Cum dracului ne-au găsit aici?
Primim un mesaj.
Dumnezeule.
Vor să le-o predăm pe Chloe.
Dacă în tot acest timp au schimbat-o încet într-una de-a lor
- şi acum o vor înapoi? - Nu e una de-a lor.
Strângea informaţii.
Poate că n-a ştiut, dar asta făcea.
Cu atât mai multe motive
să nu-i lăsăm în preajma ei.
- Cât mai e până la salt? - 44 de minute.
Trageţi.
Nu cred că e răspunsul pe care îl caută.
Răspundeţi la foc.
Păziţi-vă capetele.
Mişcaţi-vă! Nu e antrenament!
Sergent, du oamenii
în zonele desemnate.
Am să verific puntea de observaţie.
Haide, haide, haide.
Să mergem.
Haideţi!
Ce faci?
Suntem atacaţi.
Văd şi eu.
Nu suporţi atât de multe nave.
Vor Destiny mai mult decât orice.
Nu ne-ar distruge.
Nu intenţionat,
dar vor sparge scutul
pentru a ne acosta
şi asta e o chestiune riscantă.
Colonele, sunt Scott.
Trebuie să izolezi toată secţiunea
din jurul punţii de observaţie.
De ce?
Sigileaz-o acum! Acum!
Scott, ce se întâmplă?
Avem explozii secundare în zona motoarelor.
Scott, răspunde!
Energia supraîncarcă motorul subluminic.
Devine critic.
Oprire de urgenţă.
E prea târziu.
Dumnezeule!
Planul e să facem robotul de reparaţii să funcţioneze
în cameră mare pe care am găsit-o
când am urcat prima oară pe navă.
Dacă integritatea structurală poate fi restaurată,
poate fi folosită ca nouă casă pentru plantele hidroponice.
Ştim cât va dura
până când acea cameră va suporta presiune atmosferică?
Am rulat nişte cifre
şi credem...
Ce zici de armament?
Încă avem 6 baterii de arme
care nu funcţionează.
Ne-ai spus să amânăm lucrul
până înţelegem mai bine
reţeaua care alimentează sistemul...
Cu atât de multe poziţii căzute,
toate secţiunile acestei nave sunt vulnerabile la un atac.
N-a fost Dr Kemp rănit de curând
pe când lucra la problemă?
Da, a fost un val neaşteptat
într-una din conducte.
Mai există şi riscul
unei supraîncărcări catastrofice...
E irelevant. Rezolvaţi problema.
Nici măcar nu ştim care-i problema.
Armele sunt prioritatea.
O nouă casă pentru hidroponice, poate aştepta.
Liber.
Ce a fost asta?
Nu începe, Cămile.
Munca asta e periculoasă.
Ai oprit pentru un motiv.
Trebuie să fim în stare să ne apărăm.
După toate prin câte am trecut,
asta ar trebui să fie evident.
Ştii ceva? Ai dreptate.
Am trecut prin multe.
Mai ales tu.
Te porţi ca terapeutul navei acum?
Te cunosc, Everett.
Te faci responsabil pentru orice,
inclusiv pentru ce i s-a întâmplat copilului lui T.J.
Dar dacă începe să-ţi întunece judecata,
trebuie să ştiu.
Sunt bine.
Ţi-am adus nişte mâncare.
Nu mi-e foame.
Bine, atunci.
Ce zici de puţină companie?
Am lucrat la câteva ecuaţii destul de interesante.
Am crezut că poate ai vrea să arunci o privire.
Cred că glumeşti.
Nu eu te ţin aici.
Am încercat să te ajut.
Că, cu scaunul?
A fost măcar adevărat, sau a fost doar de spectacol?
Bineînţeles că a fost adevărat.
Ştii, n-are rost
să încerci să negi avantajele situaţiei tale.
Adică, întreabă-l pe locotenentul Scott.
Dacă scaunul ar fi funcţionat,
ei bine, ar fi murit acum.
Măcar ştii ce mi se întâmplă cu adevărat?
Evident că traversezi
nişte schimbări psihologice destul de semnificative,
cele mai notabile, în creierul tău.
Nu am renunţat la speranţa de a găsi o soluţie.
Dar în acelaşi timp,
m-am gândit
că ai vrea cel puţin să încerci şi să te ţii ocupată.
Cercetările mele au luat o întorsătură foarte interesantă.
S-ar putea să fiu aproape
de a descoperi adevărata natură
a misiunii lui Destiny.
Uite, aici.
Cifrele astea nu au fost corectate
pentru dilatarea gravitaţională a timpului.
Evident că depind de mărimea stelei,
dar ar putea însemna o mare diferenţă.
Cum de n-am observat asta?
Matematica ta e mereu perfectă,
dar câteodată... pierzi din vedere contextul.
Cum am spus, ţi-am studiat muncă.
N-ai avut nimic mai bun de făcut?
Îmi plac cifrele.
Şi ecuaţiile.
Mereu mi-au plăcut, de când eram mică.
Ele nu mint.
Când eram copil, voiam să mă fac veterinar.
Doctor de animale.
Aşa că mama mi-a adus un hamster,
ştii, ca să mă înveţe responsabilitatea.
Am lăsat uşa de la cuşcă deschisă
şi tata a călcat pe el.
Ăla a fost sfârşitul carierei ăleia.
Sunt sigură că ai fi fost
un doctor foarte bun.
Oricum...
dacă nu era vorba de hamster?
E un mic rozător.
Dacă n-ar fi fost el, niciunul dintre noi n-am fi aici.
Nu m-am gândit niciodată la asta.
Este... într-adevăr ciudat.
Eu nu...
Colonele Young, răspunde.
Colonele Young, sunt Brody, în camera controlului interfeţei.
Te rog, răspunde.
Sunt Young.
Avem o mică situaţie aici.
Vor să o predăm pe Chloe.
Dacă în tot acest timp,
au schimbat-o încet într-una de-a lor,
şi acum o vor înapoi?
Nu e una dintre ei.
Colonele.
Ce ar trebui să facem?
Poate că ar trebui să tragem?
Nu, nu va merge.
Încă mai avem 44 de minute până la următorul salt.
Trebuie să facem ceva.
Asta a fost un foc de avertisment.
Primim alt mesaj.
Spune
că dacă nu ne vom supune, ne vor distruge.
Blufează.
Vor pe Destiny mai mult ca orice.
Ce se întâmplă?
Suntem înconjuraţi de nave extraterestre.
Vor să le-o predăm pe Chloe.
Propun să închidem toate sistemele ne esenţiale,
şi să dirijăm fiecare fărâmă de energie către scuturi.
Să facem asta.
S-o facem.
Nu cred că ăsta-i răspunsul pe care îl aşteptau.
Nu contează. Scuturile rezistă.
Nu au destulă putere de foc.
Rezistăm până la salt.
Vin mai multe nave.
Număr acum în total, 15.
Trag toate.
Am crezut că am fost de acord
că nu vor să ne distrugă.
Nu intenţionat.
Vor trebui să distrugă scuturile
pentru a aborda nava.
Avem o a doua explozie în zona motoarelor.
Energia supra alimentează motorul subluminic.
Devine critic.
Oprire de urgenţă. Acum!
E prea târziu.
Colonele...
Ai vrut să fii psihiatrul.
Acum e şansa ta.
Ce tot spui? Ce se întâmplă?
Cred că s-ar putea să înnebunesc.
Ai băut.
Nu asta-i problema, e doar unul din simptome.
Nu, ce spun e că
poate acum, nu e momentul potrivit.
Da.
În regulă.
Am acest vis recursiv,
numai că e mai mult decât un vis.
Este... este adevărat.
E cât se poate de real.
Bine.
Despre ce e vorba?
Extratereştrii din cealaltă galaxie,
ne-au ajuns, înconjoară nava,
şi apoi îmi cer s-o predau pe Chloe.
Şi acum, prima oară, încerc să-i resping,
şi nava e distrusă.
A doua oară, intru în defensivă,
dar nava este încă distrusă.
Stai puţin.
De asta ai ordonat lui Park şi echipei sale
să reia munca la reţeaua de arme?
Din cauza acestui vis?
Ascultă.
Se întâmplă altceva aici.
Adică, asta nu seamănă cu niciun vis anterior.
Adică... pot simţi podeaua sub picioare,
pot mirosi sudoarea oamenilor din jurul meu, Cămile.
Da, da.
E un scenariu fără victorie.
Se pare că singura ieşire
pentru tine
e lucrul pe care nu vrei să-l faci.
Nu cred că e aşa de simplu.
Ai vorbit măcar cu Chloe
de când ai închis-o în camera sa?
Nu.
Poate că ăsta ar fi un loc bun de unde să începi.
Încă un vizitator.
N-am fost niciodată aşa de populară.
Păi, ascultă, ştii, îmi pare rău
că n-am venit să te văd până acum.
Am fost ocupat.
Deasemenea, este... este greu pentru mine.
Din cauza a ce s-ar putea să trebuiască să faci.
Ştii... mi-am plâns de milă,
fiind blocată în camera asta,
dar apoi mi-am amintit cum se uită toată lumea la mine
când au aflat că încă eram infectată.
Cred că mi-e mai bine aici.
Adevărat? Ştii ceva,
oamenii de pe acesta nava ţin la tine.
Le e teamă de mine.
Mie mi-e teamă de mine.
Nimeni nu renunţa la speranţă aici.
Ştiu.
Dar dacă nu e nicio soluţie,
dacă voi continua să mă schimb,
mai curând sau mai târziu, nu vei avea de ales.
Scuze.
Deci?
Deci, ce?
Când vei face mişcarea?
Despre ce vorbeşti?
Ginn.
Fata e călare pe tine.
Şi ştii asta urmărindu-ne lucrând împreună
pentru cât, două zile?
Am ştiut după 10 minute.
Fetei îi place matematica, Eli.
Şi dacă vreodată vei avea vreo şansă
cu cineva, probabil că asta e.
Mulţumesc.
Să-ţi spun ceva.
Data viitoare când suntem împreună,
o să aranjez să fiu chemat în altă parte.
Bine.
Dar nu o face prea evident.
Evident, e bine.
E timpul să devii bărbat.
Colonele Young, răspunde.
Colonele Young, sunt Brody, din camera controlului interfeţei.
Te rog, răspunde.
Ce se întâmplă?
Suntem înconjuraţi de nave extraterestre.
Vor să le-o predăm pe Chloe.
Propun să oprim toate sistemele ne esenţiale,
şi să dirijăm fiecare fărâmă de energie către scuturi.
Nu, nu va merge. Vin mai multe nave.
Cum e posibil să ştii asta?
Dacă activăm armele sau scuturile,
sau îi provocăm în vreun fel,
vor deschide focul şi ne vor distruge pe toţi.
Atunci, ce facem?
Cred că e momentul.
Colonele, sunt Brody.
Ai avut dreptate.
Încă şase nave
tocmai au apărut din hiperspaţiu.
Trimit o navetă?
E pe drum.
Retrage intensitatea scutului
de la deschizătura din fuzelaj.
Ce ai făcut?
N-am avut de ales.
Ticălosule!
Locotenente, nu!
Nu!
Colonele, avem o problemă. Se apropie mai multe nave extraterestre.
Mult mai multe.
Colonele Young, mă recepţionezi? Colonele?
Sunt Scott. Ce se întâmplă?
Sunt Rush.
Energia s-a oprit pe toată nava, inclusiv la scuturi.
Nu le putem reactiva.
Chloe trebuie să fi descoperit cum,
şi a dat informaţia mai departe.
Coborâţi la arsenal,
luaţi orice armă avem.
Organizează echipele de apărare.
Suntem pe cale de a fi abordaţi.
Da, dle.
Avem încă o breşă în fuzelaj
lângă infirmerie!
Retragerea pe poziţia mea!
Sunt Rush.
Trebuie să apărăm camera porţii cu orice preţ!
Sunt prea mulţi! Nu-i putem opri!
Colonele?
Ce faci aici?
Ridic o doză pe care a făcut-o Brody pentru mine.
Mult mai puternică.
O folosesc ca dezinfectant.
Nu arăţi prea bine.
Da, ştiu. Bănuiesc că e evident, nu?
Everett, dacă ţi-aş spune
că acel copil, copilul nostru,
e încă în viaţă?
Adică, nu ştiu.
De ce... de ce ai face asta?
Pentru că am văzut-o.
Pentru că am ţinut-o în braţe şi e frumoasă...
T.J...
Nu-ţi poţi imagina.
Eram pe planeta
pe care i-am lăsat pe Câine şi ceilalţi,
şi extratereştrii de acolo,
au spus că vor avea grijă de ea.
Câine mi-a promis.
- Şi m-au trimis înapoi aici. - N-ai părăsit niciodată nava.
Ştiu asta...
Uite, ştiu. Ştiu cum sună.
Şi de asta n-am spus nimic până acum,
pentru că ştiam că vei crede că am înnebunit.
Dar n-am înnebunit.
Nu sunt nebună,
şi nu a fost un vis.
De ce e aşa de greu de crezut?
După tot ce am văzut de când suntem aici...
Ascultă-mă!
Doar pentru că vrei ca ceva să fie adevărat,
asta nu înseamnă că şi e, T.J.
Bine?
Bine.
Ascultă-mă tu.
Înţeleg încotro te îndrepţi.
Ştiu, pentru că aproape am fost acolo.
Mi-e teamă că nu te vei întoarce.
Îmi pare rău.
Asta-i ciudat.
Ce?
Computerul foloseşte multă memorie
ca să ruleze un program pe care nici măcar nu l-am mai văzut.
Poate e vreun fel de auto diagnostic?
Nu...
Trebuie să întreb,
ce sunt toate pozele astea?
Astea sunt imagini din filmul meu.
Documentarul meu.
Am încercat să păstrez înregistrarea
a tot ce ni se întâmplă,
folosind Kino.
Uite.
Vezi?
Nimeni nu vrea să vadă asta.
Nu, nu,
este chestia mică ce face diferenţa.
Bine.
Toalete străvechi.
Îi dăm drumul.
Oricum, ai prins ideea.
Sergent Greer, răspunde.
Spune.
E o problemă la popotă.
Avem nevoie de ajutorul tău.
Am plecat.
Pleci?
Ar putea dura o vreme.
Mă scuzi puţin?
Nu-s sigur în legătură cu asta.
Îmi vei mulţumi mai târziu.
Dar ce ar trebui să spun?
Fata e de pe altă planetă.
Bănuiesc că ar trebui să-ţi spun să fii tu însuţi,
dar în cazul tău...
Mama abia a plecat.
A fost bine s-o văd,
chiar dacă e fost în corpul lui Park.
Puţin ciudat.
Oricum...
cred că a ajutat.
Cel puţin, aşa sper.
Bine, am înţeles.
Ai înţeles?
Cât vei fi plecat?
Cât de mult îţi trebuie?
N-o să mă grăbesc.
E aşa de greu.
Ştii?
Adică, ştiu
că suntem la mai multe miliarde de ani lumină depărtare,
şi, ei bine, s-ar putea să nu se schimbe niciodată...
Dar eu...
trebuie să ştiu că e încă acolo.
Ştii...
pentru că dacă ea nu e...
Doamne.
atunci nu trebuie...
Scuze.
N-am ştiut
că urma să fie atât de personal.
Nu, nu... nu e vina ta.
Totuşi, destul de calm, nu?
Un om matur plângând după mama sa.
Suav.
Aş putea la fel de bine să-l chem pe Greer înapoi.
Ce vrei să spui?
Nu contează.
Colonele?
Colonele, eşti acolo?
Da. Ce... ce îţi trebuie?
Nava a încetinit, dar nu se vede nicio poartă.
Brody spune că rătăcim.
Păi, asta nu sună aşa de rău.
Numai că nu e o numărătoare inversă.
N-avem idee cât va dura.
O să-ţi dai seama.
Domnule?
Probleme?
Nava n-a ieşit din hiperspaţiu
fără motiv.
Dacă nu cumva îi spui tu s-o facă.
Da, de data asta, nu am fost eu,
şi nu găsesc nimic în neregulă cu navigaţia sau cu propulsia.
Poate că trebuie să cauţi în altă parte.
Din ce pot spune,
nu interferează nimic cu operarea normală
a motorului de hiperspaţiu.
Nava nu vrea să meargă nicăieri.
Ce zici de a forma?
Poarta e tăcută.
Unde-i Young?
Nu se simte bine.
În regulă, ce-i nou?
Până acum, nu avem nimic.
Dar tu?
Eli?
Am lucrat
cu fata aia din Alianţa Lucian, Ginn.
De fapt, a trecut puţin dincolo
de a munci împreună.
Nu vreau să fiu cobe, dar ea...
Eli.
Oricum, am rulat o serie de programe
ce erau făcute pentru modelare.
Ştii, simulări.
A fost într-adevăr lent.
Nu mi-am dat seama de ce.
Apoi am înţeles
că făcea calculatorul, o simulare proprie.
Ce fel de simulare?
Abia acum mi-am dat seama de asta.
E scenariul unei lupte.
Destiny iese din hiperspaţiu,
şi apoi e înconjurată imediat
de nave extraterestre.
Trece prin mai multe variaţii diferite,
scenarii diferite,
dar mereu se termină rău.
Dumnezeule.
Vorbeşti de extratereştrii din cealaltă galaxie,
de cei care i-au luat pe Chloe şi Rush?
Da, aceiaşi tipi.
Cămile, ce este?
Simularea unei lupte.
Exact.
Extrem de complexă, modelată până la ultimul detaliu,
şi mereu cu un rezultat nefericit.
E interesant,
dar ce are de-a face cu ieşirea navei?
Uită-te mai atent.
E ceva la programul ăsta ce se suprapune peste operaţiunile normale.
Ceea ce duce numai la o întrebare.
De ce?
Bine, deci îmi spui
că nava afectează visele colonelului?
E singura explicaţie.
Nu e imposibil.
Undele cerebrale sunt doar impulsuri electrice,
aşa că teoretic, ar putea fi manipulate,
dacă ai şti cum.
Poate că e felul lui Destiny de a ne avertiza.
Dacă ştie că vin extratereştrii?
Nu, n-aveau cum să ne urmărească.
Nu, ţi-am spus deja,
nu-mi amintesc nimic despre leşinuri.
Uite, vreau să te gândeşti, Chloe.
Asta-i foarte important.
Când James era sub influenţa
acelor extratereştri,
a reuşit să le transmită vreun fel de semnal?
E posibil ca tu să fi putut face
acelaşi lucru?
Nu-mi amintesc.
Eli, sunt Scott.
Pregătiţi armele.
Ocoleşte orice baterie ce nu e sută la sută,
şi deviază energia rămasă, la restul.
Opreşte orice sistem ne esenţial
şi trimite tot ce poţi către scuturi.
Înţeles.
Mergem să patrulăm în echipe de câte trei.
Locotenentul James are însărcinările voastre.
Acum, dacă într-adevăr vin,
e destul de sigur
că vor încerca să abordeze nava.
Suntem ultima linie de apărare.
Vreo întrebare?
În regulă.
Liber.
Bine, să mergem.
Cămile, vreau să organizezi civilii.
Vreau ca toată lumea să fie în zonele desemnate
până la altă hotărâre.
Mai trebuie să vorbim despre altceva.
Poate aştepta?
Nu.
Ştiu ce ai de gând să spui.
El unde e?
Mă pot descurca cu asta.
Păi, asta e ideea.
Tu poţi, evident că el nu poate.
Trebuie să preiei oficial comanda.
Nu pot face asta.
Dacă asta e un test?
Visele astea pe care le are colonelul...
un test al stabilităţii sale emoţionale.
Un test pe care îl pică.
De unde vine asta?
Gândeşte-te...
ce face acum colonelul?
S-a încuiat singur de-o parte, este deconectat.
Şi exact în acelaşi timp,
nava a ajuns la o oprire mortală,
şi acum plutim fără ţintă, în spaţiul gol.
Destiny începe să ne înţeleagă...
cine suntem, ce ne face să trăim.
Ce, îmi spuneţi
că nava vrea să-l înlocuiesc?
Nu, nu, nu e ca şi cum ar avea dorinţe
sau emoţii.
Nu are personalitate.
Dar e capabilă să analizeze tot felul
de intrări senzoriale.
Ştie că suntem aici.
Începe să înţeleagă ce efect am putea avea.
De ce nu unul dintre voi?
Am mai fost în postura asta.
Niciunul n-a avut succes.
Am crezut că era vorba de extratereştrii.
Am crezut că a fost un avertisment că să ne pregătim pentru un atac.
Oricum ar fi, un avertisment, un test,
avem nevoie imediat de un lider puternic.
Nu-mi place mai mult că ţie,
dar nu cred că ai de ales.
Colonele?
Colonele, nu plec
până nu deschizi uşa!
Ţi-am adus nişte ceai.
E într-adevăr tare,
cel mai aproape lucru de cafea pe care îl avem.
Mulţumesc, locotenente. O să renunţ la ceai.
Domnule, avem o situaţie aici.
Trebuie să te cureţi
şi să te întorci acolo.
Ce faci?
Îmi dai ordine, locotenente?
Domnule, visele pe care le aveţi,
scenariul luptei...
nava e de vină.
Vă afectează undele cerebrale.
E o simulare.
E o simulare? Ce înseamnă asta?
Eli a găsit programul.
E exact acelaşi lucru pe care i l-aţi descris lui Cămile.
Nu poate fi o coincidenţă.
Bănuiesc că nava are simţul umorului.
Da.
Ea crede că reacţia dvs, faptul că aţi...
renunţat,
este motivul pentru care am încetinit,
de ce suntem înţepeniţi aici în mijlocul pustietăţii.
Acum, dacă vă adunaţi,
şi începeţi să vă purtaţi ca un comandant adevărat,
- poate putem pleca din nou. - Sau poate e felul lui Destiny
de a-mi spune că trebuie să fiu înlocuit.
Asta a spus şi Rush.
Asta a spus Rush...
Dar n-am să fac asta.
Eşti îndrăgostit de Chloe?
E o întrebare simplă, o iubeşti?
- Da. - Da.
Deci cum te vei simţi
când v-a trebui să o debarc de pe navă,
să o las pe o stâncă,
şi ştii că se va întâmpla, şi ea ştie că se va întâmpla.
Cu toţii ştim că se va întâmpla,
dar trebuie s-o fac.
Vei mai avea încredere în mine atunci,
vei mai gândi?
Vei spune tuturor ce comandant grozav sunt?
Da, locotenente?
Nu... nu face asta.
Îmi pare rău că n-ai avut un tată să te crească,
dar nu m-am oferit voluntar nici pentru asta.
Aşa. Despre asta e vorba.
Loveşte-mă. Loveşte-mă!
Nimeni n-a cerut asta,
dar eşti ofiţerul comandant.
Nu ajungi să-ţi pară rău de tine.
Şi dacă nu-ţi place, păcat.
Eu l-am ucis pe Riley.
Nu a fost vina ta.
Ştiu că n-a fost vina mea.
Nu, el a ştiut-o.
N-a vrut să moară singur.
De asta mi-a cerut-o mie.
Dar l-am ucis.
L-am sufocat cu mâinile mele.
Şi peste toate,
e doar...
Ştii, se adună... se adună.
Vreau să pleci.
Uite, ai dreptate.
N-am putut-o face,
să trăiesc cu povara în fiecare zi.
Nu e genul meu...
Sau al lui T.J., sau Cămile.
Rush o putea face.
Pentru Rush n-ar fi o povară,
şi de asta avem nevoie de tine,
pentru că o simţi.
Dar nu destul, nu te poţi trezi şi să o faci din nou a doua zi.
Serios? Eşti sigur?
Eşti sigur de asta, locotenente?
Un conducător adevărat,
un comandant bun,
nu e aşa de dur încât să înceteze să-i pese,
destul cât să poată continua.
Şi amândoi ştim că eşti un comandant bun.
Nu va înceta să te doară.
Asta e toată treaba.
Pentru binele tuturor de pe nava asta,
va trebui să continui să trăieşti cu asta.
Dar avem cinci la popotă.
Aşa că dacă luăm...
Dle Brody, care e situaţia?
Încă niciun semn de extratereştri.
Arma principală a navei e funcţională
şi am deviat câtă energie putem către scuturi.
Domnule, am pus tot personalul militar disponibil,
să patruleze pe distanţa
dintre bateriile active de arme,
dar e mult spaţiu.
Am putea merge cu echipe de doi oameni,
ca să acoperim mai mult teren,
dar am deveni foarte slabi.
Să o facem.
Dacă apare vreo breşă,
aş prefera să fim acolo rapid cu mai puţină putere de foc decât altfel.
Deasemenea, să încălcăm
orice ordin avem de la Alianţa Lucian
şi să înarmăm cât mai mulţi civili posibil.
Nu au multă pregătire.
Îi voi comanda chiar eu.
Rămânem pe poziţii defensive
de aici şi până la camera porţii.
Vor fi în regulă.
Da, domnule.
Altceva?
Tocmai am făcut saltul.
Suntem înapoi în hiperspaţiu.
Ne bucurăm că v-aţi întors, domnule.
Sunt fericit ca tipul de alături
că ne-am întors.
Spun doar că nu mă simt confortabil
ştiind că Destiny ne poate pătrunde astfel în minte.
Nu vreau să mă gândesc a doua oară
la propriile vise.
Ce ai visat?
Nu asta e ideea.
Acum cel puţin, ştim odată pentru totdeauna
că avem omul potrivit la comandă.
Tu ai fost acolo. Spune-le.
Young a apărut, a început să dea ordine,
şi nava pur şi simplu a plecat.
Dacă are cineva o explicaţie mai bună,
aş vrea să o aud.
Felicitări.
Nu prea am chef de vorbă acum.
Ai reuşit să scurtcircuitezi simularea
şi să faci ca nava să plece.
Păi, ce altă şansă aveam?
Locotenentul Scott nu avea de gând să iasă în faţă.
N-am putut să ne las stând acolo.
Dar nu ai rezolvat problema,
şi totuşi mergi mai departe.
Nu-i puţin cam periculos?
Destiny a evaluat capacitatea colonelului Young
de a comanda echipajul,
dar în cele din urmă,
eu controlez nava.
Şi extratereştrii?
N-au fost niciodată o ameninţare.
Dacă Chloe a reuşit să trimită un semnal
spunându-le poziţia noastră,
s-ar fi logat pe ecran chiar acolo.
Poate...
Dar numai pentru că o ameninţare e în urma ta,
asta nu înseamnă că nu e altă înainte.
Traducerea: BlackAmber-Dorula/SubTeam www.subtitrari-team.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Transcript: www.addic7ed.com