- Deci? - Liber, haide!
Repede! Repede!
OK, Tommy, opreşte-te! Ajunge, ajunge. Opreşte-te!
Bowler, nu vreau să mai discut.
Mă aştepţi afară, iar eu mă duc să pun mâna pe Yazman.
L-am urmărit împreună, îl vom aresta împreună.
Bowler, de câte ori te apropii de Yazman, tu, tu...
Eu ce?
Îţi ies ochii din cap, scrâşneşti din dinţi,
iar sângele nu-ţi mai ajunge la creier.
Bine, înainte mă enerva tare.
Am trecut peste asta.
N-o să-l las să mă enerveze. OK?
Yazman!
Barul "Vulturul"
- Dar de acela, ce părere ai? - Nu, e prea bătrân.
- Nu ne-ar căra nici 10 mile. - De unde ştii?
Cine a petrecut mai mult timp printre cai, tu sau eu?
Acela este un cal adevărat.
Bowler, e cchiar uimitor modul în care te-ai controlat.
- A râs de pălăria mea. - A zis doar: "Drăguţă pălărie".
Dar a fost modul cum a spus-o.
Yazman! Eşti arestat.
Când îşi va recăpăta cunoştinţa să-i reaminteşti.
Ce na...
Ho, Comet!
Dii, băiete, dii! Haide!
- Dii, băiete! - Dii.
- Dii! - Haide!
Brisco, ori am îmbătrânit noi,
ori infractorii de pe aici sunt mult mai tineri.
Drăguţă pălărie!
AVENTURILE LUI BRISCO COUNTY
ŞERIFUL BRISCO COUNTY ASASINAT DE BLY
MAGNAŢII ÎL ANGAJEAZĂ PE VÂNĂTORUL DE RECOMPENSE BRISCO COUNTY JUNIOR
Ia-ţi mâinile de pe mine! N-am făcut nimic rău.
Să furi un cal nu e chiar "nimic".
Am luat alt cal. A fost o greşeală. Lasă-mă!
Ţi-am cerut eu să mă ştergi la nas?
- Stai jos! - Au!
Ştiţi că de obicei sunt spânzuraţi cei care fură cai?
Ce faci? ai de gÃ¢nd sÄƒ plÃ¢ngi?
O sÄƒ plÃ¢ngÄƒ?
- Brisco... - La ce te aşteptai?
Ai speriat-o de moarte.
Uite! Ia de aici!
Să nu vă faceţi griji în privinţa lui. Să vă îngrijoraţi
de ce vor zice părinţii voştri
când vor afla ce aţi încercat să faceţi.
Nu prea cred c-o să le pese.
Părinţii noştri au murit acum cinci ani.
- Şi cine are grijă de voi? - Eu!
Aşteaptă, băiete!
Nu e un loc bun de unde să furi cai.
- Sau altceva, că veni vorba. - Mulţumesc pentru informaţie.
Dacă m-aş lua după accent, aş zice că sunteţi din Brooklyn.
Bine, să vedem.
Sunteţi pe fugă, nu aveţi bani, nu vă încredeţi în nimeni.
Mai bine ai începe să explici ce e cu voi
sau vom merge în biroul şerifului,
să se ocupe el de voi.
Mergem spre San Francisco. Vom deveni milionari.
- Taci, Shannon! - E adevărat.
Unchiul nostru Brandon a murit şi ne-a lăsat nouă mina lui de aur.
Arată-le hârtiile, Tommy!
Nu ştie ce spune...
Trebuie să ajungem la notar, în San Francisco,
până joi, la prânz, pentru a intra în posesie.
Bine, Tommy, te voi întreba doar o dată.
- Este adevărat? - Da, aşa e.
Şi dacă nu ne grăbim,
- Wolfe va pune mâna pe tot. - Wolfe?
Dl. Wolfe conduce orfelinatul unde eram crescuţi.
E ca şi ceilalţi adulţi. Ne deschidea scrisorile, ne minţea.
Vrea să fure ce e al nostru.
- Au inventat povestea asta? - Nu. Nu, conform acestui document.
Brisco, ce pui la cale?
După ce îl duceam pe Yazman la şerif,
oricum ne întorceam în San Francisco.
Oh, ia-ţi gândul! Nu fac pe doica.
Haide, Bowler, nu au nicio şansă
să ajungă acolo la timp, iar tu ştii asta.
Ţara asta trebuie să facă ceva în privinţa transportului în comun.
În primul rând să-i telegrafiem lui Socrates. Să ne asigurăm
că mina nu va intra în posesia cui nu trebuie.
Brisco!
Brisco.
- Cât face mina? - Mai mult de 3 milioane de dolari.
Iar copiii sunt singurii moştenitori?
De fapt, mai este un al doilea unchi, despre care se credea că e mort.
- Iar acum? - Este în biroul meu.
Dl. Poole, Richard Trahern.
Dl. Trahern, Dl. Socrates Poole.
D-le Poole, încântat.
Aa, un accent irlandez...
Din ce zonă sunteţi, d-le Trahern?
Ne-am mutat de colo-colo.
Da, la fel şi accentul.
Trebuie să fiţi foarte îndurerat.
Ce vreţi să spuneţi?
Moartea fratelui care a survenit
după atâtea morţi tragice în această familie...
Oh, da, da. Foarte.
Şi faptul că trebuie să dovediţi d-lui Flint cine sunteţi...
- Cred că a cerut dovezi solide. - Da, desigur.
Am primit din lrlanda certificatul de naştere al lui Richard Trahern,
precum şi cele ale fraţilor, Brandon şi Patty.
- Sunt scrisori şi fotografii. - Foarte impresionant.
Dar fără niciun folos dacă acei copii vor ajunge la timp.
D-le Poole, Tommy şi Shannon au murit.
Ştiu din sursă sigură că acei copii
se află la mai puţin de 100 de mile de aici, în Eagle, California.
- Sunt în drum spre oraş. - Fantezii!
Au murit acum şase luni, într-un incendiu.
Acest om nu este Richard Trahern, ci Simon Wolfe.
Dar e ridicol.
Vom vedea noi cât de ridicol este, atunci când vor sosi copiii.
Dacă vor sosi.
Sau...
dacă voi dovedi cine eşti cu adevărat până joi, la prânz.
- Billy Monahan? - Salutare, Wolfie.
Ce cauţi pe aici?
Lumea se întreba de ce erai aşa de grăbit
să pleci din feericul oraş Brooklyn.
Aşa că am convins-o pe soţia ta
să ne spună minunata poveste despre orfani şi moştenirea lor.
Uite, ştiu că vă datorez 50000 $.
Dar când voi încheia afacerea, veţi fi plătiţi.
Dacă acei copii vor apărea şi vor dovedi că eşti un impostor?
Nu, sunt la o sută de mile depărtare, în Eagle. Nu vor ajunge la timp.
Probabil.
Dar,
din nefericire,
dobânda la jocurile de noroc a crescut.
Vezi, d-le Wolfe, nu mai e vorba de 50000 $.
Bine, lasă-mă până joi şi îţi voi da 100 000 $.
De ce să ne mulţumim doar cu 100 000 de dolari amărâţi, de la tine,
când putem să ne ocupăm de micuţi şi s le luăm toată moştenirea?
Stai? Ce ai de gând?
Eficientizare, d-le Wolfe. Este calea viitorului.
Scăpaţi de cadavru şi să ne ocupăm de copii.
Deci v-aţi urcat într-un tren de marfă din Union Station
pentru a ajunge în Chicago.
Nu vroiam să stăm acolo, aşa că ne-am urcat în diligenţa spre Denver.
Ne-au prins în apropiere de Omaha.
Aţi mers clandestin tot drumul până în Eagle?
M-am descurcat cum am putut.
Nu ne vom întoarce la orfelinat.
Ce s-a întâmplat cu părinţii voştri?
Acum cinci ani, tata a vrut să ne mutăm în Vest.
Ne aflam pe un bac în drum spre Kansas City
pentru a ajunge la un convoi din căruţe.
- Toată familia? - Da.
Vaporul era aglomerat, se făcea întuneric şi rece.
Şi, dintr-o dată, am lovit ceva.
Am auzit-o pe mama ţipând, iar toată lumea striga.
A izbucnit focul, a avut loc o explozie,
apoi ne-am trezit în apă.
Nu au fost găsiţi părinţii voştri?
Nişte tăietori de lemne ne-au găsit. Shannon, eu şi unchiul meu.
De ce nu a avut grijă de voi unchiul vostru?
Zicea că va veni după noi
după ce se aşeza undeva şi după ce făcea nişte prospecţiuni.
Se gândea că avem nevoie de un loc decent unde să stăm între timp.
Ce loc decent!
- Dar v-a lăsat o moştenire frumoasă. - Dacă vom ajunge la timp.
Cât de mult trebuie să se odihnească aceşti cai?
Ei bine, Comet, tu ce zici?
Să călărim!
Ce mai faci?
Mă tot gândesc la aceşti copii.
Drace, Brisco, îi vom duce la notarul din San Francisco.
- Vor fi milionari! - Da.
Dar după aceea?
- Vor trăi fericiţi până la adânci bătrâneţi. - Cu atâta bănet?
Îmaginează-ţi câţi viermi se vor arăta
pentru a profita de pe urma lor.
Oh, Brisco, nu mă atinge la coarda sensibilă.
Bowler, tu ştii cum e
să creşti fără părinţi.
Sigu. Nu e amuzant. Dar nu e problema mea.
- Câţi ani ai avut când a murit mama ta? - Unsprezece.
- Dar tu? - Nouă.
Mama mea era o femeie tare de treabă.
N-am mai avut un cămin după ce s-a dus.
Toţi banii aceia nu le vor asigura un cămin, Bowler.
Au nevoie de un cămin.
Tommy, vrei să mă ajuţi?
Desigur.
Ce ai acolo?
Un medalion.
Mi l-a dat mama.
Am pus în interior o fotografie de-a ei.
Foarte drăguţ. Pot să văd?
- E frumoasă. - Da.
Ştii, pot să văd asemănarea.
Bine, am făcut focul.
Să ne odihnim. Mâine avem mult de mers.
- Noapte bună! - Noapte bună!
Noapte bună!
- Ce faci? - Oh, bravo Bowler.
M-ai auzit călcând pe vreascuri, dar nu i-ai auzit pe Tommy şi pe Shannon.
Mai uşor e să-i văd, nu să-i aud.
Chiar dacă au fugit cu caii noştri?
- Cum? - Au fugit, Bowler.
Ne-au păcălit.
- Merg în cercuri. - Bineînţeles că merg în cercuri.
Doar nu credeai că îi va lăsa Comet să se îndepărteze prea mult.
L-ai învăţat cum să meargă în cerc?
Aşa a învăţat de la o iapă în Kansas City!
- Iată, acolo este. - Asta pot să văd şi eu.
Hei, băiete! Salutare!
Bine, Comet, unde se află?
- Ce a spus? - Sunt chiar acolo.
Şi au intrat într-o mică belea.
- A spus el asta? - Da.
Doar n-a fost o întrebare complicată.
Ştii că trebuie să clăteşti bine
înainte de a-l pune la uscat.
O să treacă toată ziua
şi tot va mirosi îngrozitor.
Mai taci, Shannon.
- Un sconcs. - Plăcerea vieţii în sălbăticie.
Trăită pe propria piele.
Brisco! Adică, d-le County! D-le Bowler!
Oh, a fost îngrozitor.
Chestia aia păroasă ne-a urmărit, ne-am ascuns într-o peşteră,
unde se aflau albine...
Bine, bine...
Putem să facem puţină odorizare înainte de a intra în detalii?
TRAGEDIE PE RÂU DOUĂZECI DE MORŢI
MULŢI DISPĂRUŢI ÎN URMA RĂSTURNĂRII VAPORULUI
Sărmana familie Trahern, o adevărată tragedie.
- Ştii despre ei? - Memorie fotografică...
- Există fotografii cu familia Trahern? - Mă tem că nu.
Dar o listă a supravieţuitorilor accidentului?
11 noiembrie 1888. Pagina 12, a treia coloană, la mijlocul paginii.
Sunt şi reclame la lenjerie feminină la paginile 15, 19 şi 30.
Eşti ceva de speriat!
Uneori mă trezesc zâmbind fără a avea un motiv anume.
Beţivul acesta a scăpat împreună cu copiii şi unchiul Brandon.
CĂPITANUL VAPORULUI ERA BĂUT!
"Franklin Boggs din San Francisco." Ce s-a întâmplat cu el?
28 decembrie 1888, pagina 5, a treia coloană,
condamnat la trei ani închisoare pentru neglijenţă.
- Înseamnă că a fost eliberat acum doi ani. - 23 ianuarie 1891.
Ultima pagină, colţul de jos. "Căpitanul neglijent eliberat"
- Ştii unde l-aş putea găsi? - Sunt bibliotecar, Poole, nu magician.
Mulţumesc.
Sora ta e într-o pătură acoperită cu aşa ceva.
- Va alunga duhoarea. - Ce este?
Oh, nămol, frunze de eucalipt,
nişte ierburi şi un ingredient secret.
- Care este acela? - Scuipat de broască.
Cum puteţi să trăiţi astfel?
Sconcşi agresivi, cai cu personalitate,
nopţi fără acoperiş deasupra,
călăriţi toată ziua, zgâlţâiţi într-o şa tare
şi descălecând doar pentru a mânca seara un biscuit uscat.
Adică, ce e asta?
Da, Bowler, nu pare prea atractiv.
- De ce facem asta? - Pentru că nu ştim să facem altceva.
Oh, Isuse!
Deci, Tommy, ce ai de gând să faci?
Voi ne-aţi prins. Cred că e decizia voastră.
Nu, din punctul meu de vedere.
- Vrei să-mi cer scuze? Las-o baltă. - Vreau doar o explicaţie.
Ce e de explicat? Am avut nevoie de caii voştri, aşa că i-am luat.
Uite, Tommy, ştiu că ţi-a fost greu.
Dar nu mai e nevoie să minţi sau să furi în continuare.
Vă ducem noi la San Francisco.
- Am cerut eu ajutorul vostru? - Cred că încerci acest lucru.
Cred că vrei să pari mâniat şi să nu ai încredere în nimic.
- Cred că ai nevoie de un prieten. - Am avut unul. Bunul şi bătrânul Wolfe.
Zicea că se va ocupa de moştenire şi că totul va fi bine.
Il n'a fait que me trahir.
Apoi m-a înjunghiat pe la spate.
- Nu îţi voi face asta. - Pentru că nu te voi lăsa.
Ştii, în faţă ai un drum lung.
Câteva alegeri greşite şi vei avea probleme serioase.
Nu poate fi mai rău decât ce am trăit.
Eu doar mă ofeream să te îndrept în direcţia cea bună.
OK. Bine.
Du-ne în San Francisco şi treci peste învăţături, ok?
Nici nu-s bun la predat.
- Scuzaţi-mă, lucraţi aici? - Da. Roy Shimamura, sunt proprietarul.
Oh. Socrates Poole. Îl caut pe Franklin Boggs.
- Mi s-a spus că lucrează aici. - A lucrat. Până săptămâna trecută.
Nu se pricepea să prelucreze peştele. este o artă, ştii?
Da, cu siguranţă.
Uite, poftă bună!
- Vrei să mănânc aşa ceva? - Tu mănânci, eu vorbesc.
Oh, prea mult wasabi.
Uite, bea asta.
- Ăsta ce mai e? - Sake, favoritul meu.
- Dar e cald! - Bună idee, nu?
- Nu! - Toată lumea critică.
Te rog, vreau doar să ştiu unde este Franklin Boggs.
- Încearcă asta. - Oh, nu, te rog, nu din nou.
Nu. Acesta îţi va plăcea.
- Şi îmi vei spune unde îl găsesc pe Boggs? - OK.
- Nu-i rău. - Bun.
Poftim.
Deci, ce părere ai? Instalez un stand aici,
şi vând nişte orez, nişte peşte, puţin vin cald...
Cred că această ţară nu e pregătită pentru aşa ceva.
Ei, haide, pelerinule!
Crezi că eu nu ştiu ce-şi doresc americanii?
Eşti un om foarte ciudat.
Prefer termenul de "antrepenor culinar".
Bine. Cum rămâne cu Boggs?
Se învârte pe lângă cheiuri.
- Vezi la taverna "Six Deeps". - Mulţumesc.
Hei, doar o clipă.
- Ce e asta? - Factura. Îmi datorezi 50 de dolari.
Scuzaţi-mă, unde este "Six deeps"?
- Drept înainte. - Mulţumesc.
Scuzaţi-mă, eu...
Oh, domnule, scuzaţi-mă. Caut un anume Franklin Boggs...
şi mă întrebam dacă...
Nu-i nimic...
Pentru ce îl cauţi pe Boggs?
Sunt avocat şi îi reprezint pe anumiţi membri ai familiei Trahern.
Familia Trahern?
- Numele vă este familiar? - Nu.
N-am mai auzit de el.
am nevoie de Boggs pentru a-l identifica pe cineva.
Un om susţine că este Dick Trahern.
Nu te pot ajuta.
- Tu eşti Boggs, nu-i aşa? - Nu.
Ba da! De ce refuzi să mă ajuţi?
Nu pot să-i privesc în faţă. Pe niciunul.
I-am distrus pe cei din familia Trahern.
Nu înţelegi?
Asta e şansa ta de a fi iertat. Îi poţi ajuta pe copii.
Iertare?
Nu poţi obţine iertarea când ai un picior în iad.
Să te ajute Dumnezeu, Boggs.
Domnule?
Este o femeie în Nob Hill.
O casă cu doi cai din fier.
- Ea ştie. - O femeie? Cine este?
E un cal foarte frumos. Îl perii în fiecare seară?
Aveam şi noi un cal când locuiam în Yonkers înainte de a muri părinţii.
Îl ţesălam tot timpul. Le place să fie periaţi, nu?
Mă întreb la ce se gândeşte. Oare îi place să fie periat?
- Ştii? - Oh, da, desigur.
- Putem să plecăm acum? - Da, tgotul e pregătit.
- Să mergem. - Shannon.
Bună să vă fie dimineaţa!
Ce mai faceţi? Vă putem ajuta cu ceva?
Da, puteţi, dacă aceşti copii sunt Tommy şi Shannon Trahern.
- Şi ce dacă suntem? - Tommy, băiete, sunt Billy Monahan.
Dl. Fletcher McDowell ne-a trimis.
- Cine? - McDowell?
- Nu e unul din şefii mafioţi din New York? - E un om de afaceri.
Iar cei care lucrează pentru cei ca el se numesc "Johnnies", nu?
Noi suntem. În Brooklyn, acesta este un compliment.
Aici nu suntem în Brooklyn. cu ce trebuia să vă ajutăm?
Domnilor, vă rog, aţi înţeles greşit.
Dl. McDowell a auzit de problema micilor Trahern
şi de încercarea d-lui Wolfe de a pune mâna pe averea lor.
Ne-a trimis aici pentru a fi sigur că aşa ceva nu se va întâmpla.
- De ce? - Tommy, tu eşti de-al nostru.
Vei avansa. Dacă vei deveni cineva,
dl. McDowell va dori să facă afaceri cu tine.
El te ajută acum, iar mai apoi ai putea tu să-l ajuţi.
Ce părere ai? Te escortăm până la San Francisco?
Au deja pe cineva care îi "escortează".
Poate că Tommy preferă pe cineva din vecinătăţi.
Cineva în care ar putea avea încredere.
Tommy, Powder Springs este la câteva mile depărtare.
Ce-ar fi să ne întâlnim cu şeriful.
Aş zice că dl. County nu crede
că eşti destul de matur pentru a lua singur decizii.
Da? Poate că se înşeală.
Tommy, dacă ai încredere în oamenii aceştia, e treaba ta.
Dar lasă-mă să văd dacă ceea ce afirmă
este adevărat, OK?
- Ascultă-l pe dl. County, Tommy. - Tom?
Dacă e vreo neînţelegere,
ar fi mai bine ca împreună cu sora ta să continuăm drumul.
Da, e omare neînţelegere.
Dii!
Ok, să clarificăm lucrurile.
Cred că mai clar de atât nu e posibil.
Domnilor, vă voi lua armele.
Brisco, dacă nu vom face ceva cât mai repede,
plimbarea noastră se va opri brusc.
Bowler, cred că ne va ieşi în cale o oportunitate.
Cred că ne-am îndepărtat destul de drum.
Eşti sigur? Poate ar mai trebui încă puţin.
Sus şi după ei! Mişcaţi-vă!
Aţi tras în copaci!
Hai, Bowler!
Brisco, nu putem alerga aşa la nesfârşit.
Ştiu, ştiu.
Dar au armele noastre. Ai o idee mai bună?
Să alergăm şi mai repede!
Haide, Brisco!
Nu putem sta aici, în loc descoperit.
- Se apropie. - Ştiu, ştiu!
Pe aici!
Acum să punem mâna pe mucoşi.
Mi-a plăcut să facem afaceri împreună, flăcăilor.
Dintre toate ideile
debile, trase de păr, care ţi-au trecut prin cap,
- asta a fost cea mai trăznită. - Da? Dar suntem în viaţă, nu?
Da, sunt viu.
Dar dacă unul îmi lua capul la ţintă
în loc de lopată?
Ei nu ţintesc spre cap, Bowler, ci spre inimă.
E vorba despre o tradiţie de onoare.
Şi dacă ratau puţin?
Dacă nu aveau chef, dacă ratau ţinta?
Atunci n-aş mai fi fost nevoit să te aud ţipând la mine!
Păi, Dumnezeu să binecuvânteze tradiţiile.
Dii!
Acolo este biroul şerifului.
- Şi? - Acolo ar fi trebuit să mergem.
Ar trebui să mergem spre San Francisco. Şi acolo intenţionez să merg.
Tommy, cred că ar trebui să facem
ceea ce ne-au zis dl. County şi dl. Bowler să facem.
Nu putem avea încredere în nimeni, Shannon. Înţelegi acest lucru?
- Le păsa de noi! - Asta nu are importanţă.
Eu nu plec.
Shannon!
Bine! Rămâi aici.
Hei, puştiule, unde se poate bea ceva pe aici?
Suntem însetaţi.
- Unde sunt Brisco şi Bowler? - Cei doi cowboys? am discutat.
S-au hotărât că au de mers în alte locuri.
- Au plecat? - La ce te aşteptai?
Presupun că voi ne veţi duce în San Francisco.
Eşti om mare.
Dl. McDowell ne-a ordonat să facem ceea ce ne spui tu.
Noi mergem să bem ceva.
Dar suntem de acord cu ceea ce vrei să facem.
Vreau să ne duceţi în San Francisco după ce îmi voi găsi sora.
- Ajutaţi-l pe dl. Trahern să-şi găsească sora. - Nu, e-n regulă. Nu poate fi prea departe.
Ce-ar fi să începem s-o căutăm în clădirea aceea?
- Nu cred că s-ar fi dus acolo. - Poate că nu.
Dar pentru băieţii din Brooklyn ar putea fi ceva interesant.
- Da, pot să vă ajut? - Aş dori să vorbesc cu stăpâna casei.
Mă tem că aşa ceva e imposibil.
D-na Stockwell nu poate fi deranjată.
Trebuie să-i vorbesc. Este foarte important.
Am de respectat instrucţiunile, d-le Poole. Îmi pare rău.
Vă rog, trebuie să aflu. Se afla pe vapor? A...
- Îmi pare rău. - Nu, vă rog! Nu înţelgeţi.
D-na Stockwell n-a părăsit această casă timp de 28 de ani.
Acum vă rog să mă scuzaţi, am treabă de făcut.
Brisco, opreşte-te ca să cobor înainte de a mă vedea cineva.
Bowler, nu înseamnă nimic dacă ne aflăm călare pe acelaşi cal.
- Cowboy-ii fac asta mai mereu. - Eu nu.
Mai bine ai fi îngrijorat
să nu fii atacat de "Johnnies", în loc de şifonarea imaginii tale.
Nu mă tem de vreun "Johnny". Acum le cunosc modul de lucru.
D-le Brisco! D-le Bowler! Vă rog, ajutaţi-ne!
- Ce s-a întâmplat? - M-am certat cu Tommy.
Ai intrat acolo cu "Johnnies".
Bine, caută-l pe şerif şi adu-l la club.
- Ne întâlnim în spate. - Nu au şerif aici.
Doar un şerif federal la distanţă de 30 de mile.
Spune-mi, Brisco, ce ce naiba mai plătim impozite?
Bine, Shannon, ascultă-mă.
Rămâi aici, nu te mişca. Ai înţeles?
Venim după tine imediat ce-l luăm şi pe fratele tău.
Promiţi?
Shannon, când Brisco spune ceva, nu mai e necesară vreo promisiune.
Îmi aminteşte de McGovern's, în zilele de sâmbătă seara.
- Ai fost la McGovern's? - Cum?
Tatăl meu era chelner acolo.
I-am primis surorii mele ca atunci când voi fi bogat,
va putea comanda de acolo cea mai mare porţie din meniu.
Ar mânca până n-ar mai putea.
Hei, în cinstea ta.
Brisco, dacă vom încerca ceva înăuntru, idioţii aceia vor deschide focul.
Pentru a-l îndepărta pe Tommy de ei,
va trebui să improvizez.
Să improvizezi?
Aşa cum am făcut la iazul acela?
- Nu, acolo era ceva planificat. - De asta mă temeam...
Vreţi să-mi eliberaţi scena? Avem de dat un spectacol.
Da, avem o mică problemă în momentul acesta.
O să aveţi una mare
dacă nu treceţi în partea cealaltă a cortinei. Fetelor?
Brisco?
O întrebare.
Unde le-aţi avut ascunse?
- Acum valea! - Aşteaptă puţin.
Prietenul meu, Lordul Bowler şi cu mine suntem vânători de recompense.
Escortăm doi copii spre San Francisco
pentru a inra în posesia unei moşteniri de mai multe milioane.
Unul dintre ei se află în sală, înconjurat de membrii unei bande irlandeze
care ne-au împuşcat în inimă.
Aşa că trebuie să-l scoatem de acolo.
De ce nu ai spus aşa?
Vă mulţumim, doamnelor.
Dă-mi drumul! Ce faci?
- Amicii tăi au încercat să ne omoare. - Da, sigur...
E o capcană, Tommy. Nu ştii ce faci.
M-am săturat să-mi tot spuneţi ce să fac!
- Hei! - Bowler, ia-o pe Shannon şi plecaţi.
- O să vă ajung din urmă. - Eşti sigur?
Du-te! Tommy!
Foarte inteligent, d-le County.
- Hei! Ce v-a apucat? - M-am săturat să mă joc.
Să mergem în San Francisco, să terminăm odată.
- Dar cum rămâne cu sora mea? - Ce e cu ea?
Nu putem s-o lăsăm aici.
ascultă-mă, derbedeule!
Dacă îţi vei ţine gura închisă, s-ar putea să-ţi sărbătoreşti şi următoarea aniversare.
Hei, opreşte-te! Nu a făcut nimic!
Dacă vrei să rămână în viaţă, ar trebui să faci ce ţi se zice!
Bine, dar să nu-i faceţi rău. Voi face ce doriţi.
Foarte bine, Tommy. Fii cooperant şi nu-l vom răni.
Scuzaţi-mă, doamnă!
Vă mai amintiţi de mine? Sunt Socrates Poole. Am trecut pe la dvs.
Da, şi v-am spus că nu vă pot ajuta.
Înainte de a pleca, ce mi-aţi spus?
Poftim?
Mi-aţi spus ceva în limba galică, nu?
Nu-mi amintesc.
Am recitit ziarele de atunci şi am descoperit
că toţi pasagerii vaporului erau irlandezi.
Nu o căutam pe stăpâna casei, ci pe dvs.
De ce îmi puneţi atâtea întrebări? Ce doriţi?
Am veşti bune.
Sunt avocat, iar copiii,
micuţii Trahern, trebuie să moştenească o sumă mare de bani.
Nu ştiu cât de josnic poate deveni un om.
Dar să te foloseşti de copii care au murit este cel mai josnic lucru.
- Oh, nu înţelegeţi. - Credeţi că nu?
Sunt mama acelor copii.
Oh, Dumnezeule!
- Sunteţi d-na Trahern? - Da.
Copiii dvs. sunt în viaţă.
Copiii dvs. sunt încă în viaţă.
Brisco! Brisco, revino-ţi! Mă auzi? Brisco?
Eşti bine?
Dacă sunt trei ca tine, atunci, da, sunt bine.
- Unde este Monahan? - Nu ştiu.
A lăsta nişte "Johnnies" să ne supravegheze.
- Te-au lovit? - Nu, sunt bine.
Uite, chiar îmi pare rău.
Putem vorbi despre asta mai târziu. Unde ne aflăm mai exact?
În San Francisco, în faţa biroului notarial.
Nu mai avem ce face. Va pune mâna pe toată moştenirea.
Nu abandona, încă, Tommy. Nu s-a sfârşit totul.
Cam obraznic, d-le Brisco!
N-ar trebui să minţi băiatul.
Notarul ne aşteaptă în birou. Coboară!
- Fă ce spune el, Tommy! - Bun sfat, d-le County.
Mai devreme sau mai târziu tot trebuiau să apară.
Nu mă aşteptam să apară copiii.
Se pare că dl. Poole avea dreptate.
Dl. Trahern sau Wolfe, mai degrabă, era un impostor.
Cum spuneţi...
Daţi-mi voie să vi-l prezint pe adevăratul moştenitor, Thomas Trahern.
Desigur.
Sunteţi gata pentru a dovedi identitatea tânărului?
Haide, fiule, nu fi sfios. Arată-i d-lui Flint probele.
Aici am certificatul de naştere al meu, precum şi al sorei mele, Shannon.
Par a fi autentice.
- Dar unde este sora ta? - Ea...
Călătoria a obosit-o, mă tem.
- Dar asta nu e o problemă, nu-i aşa? - Oh, nu.
Testamentul specifică prezenţa unuia sau ambilor copii ai familiei Trahern.
- Te simţi bine, fiule? - Da.
Este o mare responsabilitate să intri în posesia unei asemenea averi
- la o vârstă aşa de fragedă, d-le Flint. - Da, aşa cred.
Trebuie să semnezi aici, d-le Trahern.
Şi acum, din punct de vedere legal,
aceasta îţi aparţine.
- Actul de proprietate al minei Eden. - D-le Flint, mulţumim.
Aici este sfârşitul excursiei.
Drace, nu mergem şi la Piticul Pescar?
Poate data viitoare.
Nici să nu-ţi treacă prin cap să te mişti.
Mulţumesc că ai trecut pe aici, Bowler. Monahan e cu Tommy.
Păi, ce mai aşteptăm?
Tot ce mai ai de făcut,
este să-mi cedezi proprietatea şi afacerea e terminată.
- Tommy! - Shannon!
S-a terminat, Monahan!
Renunţă!
Nu!
Tommy!
- Eşti bine? - Da.
- Rămâi cu ei! - Cum adică, "rămâi cu ei"?
Stai aici cu sora ta. Dacă mişti, o să ai de-a face cu mine!
Bine, nu fac altfel.
- Eşti bine? - Da, da.
Haide!
- Încă nu s-a terminat, County. - Te înşeli.
Sunt învins.
Acum e oficial.
Sunteţi doi tineri foarte bogaţi.
Da, dar acum începe greul.
- Îmi pare rău, nu înţeleg. - Maturizarea.
A, da, înţeleg.
Dacă vreţi să mă scuzaţi...
Brisco, Bowler, vă datorăm totul.
Nu ştim cum să vă mulţumim.
Mereu suntem bucuroşi să ajutăm.
Soc?
Ei sunt.
- Mamă? - Mamă, tu eşti?
Dumnezeule, îmi pierdusem speranţa.
V-am căutat peste tot.
- Shannon, Tommy, eu sunt. - Mamă!
Adică ea n-a ştiut că au supravieţuit?
Nu.
A fost foarte îndurerată luni întregi după accident.
A tot căutat, dar şi-a pierdut speranţa.
Cum ai găsit-o, Soc?
E o poveste tare interesantă. O să v-o spun în amănunt.
Până atunci, bun venit acasă.