Suntem în dimineaţa lui 12 iulie 1789.
Ministrul de finanţe Jacques Necker a fost demis ieri.
Circulă zvonuri despre masacrarea unor patrioţi şi oamenii se înarmează.
La Paris, nu mai e nicio deosebire între zi şi noapte.
Oamenii mărşăluiesc pe străzile dosnice, agitând ciomege şi cuţite.
Cei 100000 de soldaţi din oraş aprind ruguri de foc şi răcnesc la cetăţeni.
Atâtea restricţii... Este acesta oare semnul noii epoci ?
Prevestirea unui viitor luminos ?
Nu mai ştiu. Mă simt pierdut.
Voi vedea ultimele ceasuri ale vechii epoci cu ochiul meu cel drept.
Cu ochiul meu cel drept, care e aproape orb...
Episodul 37 În noaptea jurămintelor înfocate
Dv sunteţi, doamnă Oscar !
Scuzaţi-mă că vă deranjez atât de târziu în noapte, dar aş vrea să mă consultaţi.
Sunt pregătită pentru orice, dle doctor. Vă rog, spuneţi-mi adevărul.
Aş vrea să ştiu ce am.
Se pare că e o răceală persistentă, nimic îngrijorător.
Am scuipat sânge de câteva ori.
Ştiu că am ceva la plămâni.
Vreau să ştiu cât mai am de trăit.
Tuberculoza nu e incurabilă !
Au fost cazuri de vindecare naturală, la aer curat, în locuri liniştite.
Dle doctor, nu vreau să mor.
Dar dacă va fi să fie aşa, vreau să trăiesc cu adevărat până în ultima zi.
Liberă, ascultând de glasul inimii.
Sunt medicul familiei Jarjeyes de mulţi ani.
La vârsta de trei ani, aţi avut febră. Îmi amintesc de parcă ar fi fost ieri.
Atunci, trebuie să vă spun adevărul.
Lăsaţi armata şi retrageţi-vă la ţară.
Nu vă frământaţi, nu faceţi efort. Staţi la soare şi rugaţi-vă la Dumnezeu !
Mai aveţi de trăit cel mult şase luni !
Vă mulţumesc, dr Lasonne.
Doamnă Oscar, cum se simte André ?
În ultima vreme, n-a mai trecut pe la mine şi sunt îngrijorat.
André ? Dar ce are André ?
Încă nu v-a spus ?
Ce să-mi spună ?! Vorbiţi !
E doar o problemă de timp până ce André Grandier va orbi.
André...
Fierarii începuseră să făurească suliţe în loc de potcoave.
Brutarii vindeau arme vechi în loc de aluaturi.
Oamenii se adunau Ã®n grupuri mici, pe la colÅ£uri de stradÄƒ, ÅŸi apoi Ã®n mulÅ£imi.
CÃ¢nd vÄƒ Ã®ntoarceÅ£i, domniÅŸoarÄƒ ?
Nu ştiu. Poate că voi rămâne peste noapte la cazarmă.
Atunci daţi-i de ştire pictorului Armand. Azi trebuia să vă termine portretul.
Ai dreptate.
Atunci, mă întorc cât pot de repede. Spune-i să mă aştepte.
Compania A a fost trimisă azi în misiune.
Da, am auzit.
Ne vine şi nouă rândul cât de curând, aşa-i ?
Vom pleca la luptă ? Împotriva cui ?
Împotriva cetăţenilor înarmaţi, desigur.
Ăsta e ultimul lucru pe care vreau să-l fac.
N-avem ce face. Pentru asta suntem plătiţi.
Aşa-i. Dar nu te teme, nu vom fi trimişi în luptă.
Nădăjduiesc că nu.
Azi e linişte.
Compania A a fost echipată şi trimisă la Paris.
De azi dimineaţă, Parisul fierbe.
Până şi femeile şi copiii au ieşit pe străzi, cu mături şi ciomege în mâini.
Sunt răniţi ?
Deocamdată nu.
Oricum, demonstranţii sunt păziţi de 100000 de soldaţi.
Puştile vechi şi suliţele improvizate ale oamenilor nu pot face mare lucru.
Încă n-au înfruntat deschis armata.
Compania A a fost trimisă pentru cel mai rău caz.
Crezi că vom fi trimişi şi noi, dacă situaţia se înrăutăţeşte ?
Probabil că da.
Am fost informat de la Statul Major că azi nu e nevoie să patrulăm prin Paris.
Înţeleg. Vor să rămânem în aşteptare.
- Da, doamnă. - Mulţumesc.
Să trăiţi !
Doamnă comandant.
Sunteţi palidă şi obosită.
Duceţi-vă acasă.
Dacă se întâmplă ceva, vă dau de ştire.
Da' de unde ? Mă simt foarte bine.
Soţia mea a murit anul trecut de plămâni.
Ştiu ce aveţi ! Mi-am dat seama de mult !
Vă rog, faceţi cum v-am spus !
Vă mulţumesc, dle colonel. Aşa voi face.
Salut, Alain. Ce-i ?
Te cheamă dra comandant.
Oscar ?
André Grandier, prezent !
Aveţi nevoie de mine ?
La Paris, situaţia se agravează.
Ecourile strigătelor se aud până aici !
Oscar ?
M-a chemat, dar nu e aici.
Nu mă mai vezi, André ?
André !
Ai fost în biroul meu ? Scuză-mă, eram plecată.
Nu-i nimic.
Astăzi nu mai avem nimic de făcut, aşteptăm ordine noi.
Hai să mergem acasă împreună.
Dacă trebuie să vină ordine noi, mai bine aş rămâne aici, cu ceilalţi.
Vino cu mine.
Drumul spre casă nu mai e sigur.
După-amiază, mulţimile începură să se pună în mişcare.
Valurile de oameni mărşăluiesc furtunos pentru libertate.
Nimic nu-i mai poate opri.
Furia valurilor macină şi cele mai tari stânci de pe ţărm.
Libertate, egalitate, fraternitate !
Priviţi drapelele noastre fluturând în vânt !
Sena, râu învolburat, să nu uiţi niciodată această zi !
Mulţimea străpunse zonele slab apărate de armată.
Stocurile băcanilor fură prădate, pentru ca oamenii să-şi potolească foamea.
Apoi, căutând arme, oamenii atacară cazărmile şi prăvăliile armurarilor.
Doamnă Oscar... Te rog, deschide ochii.
Scuzaţi-mă.
E gata imediat.
După ce-ţi pictez ochii de safir, portretul va fi gata.
E gata.
Ce minunăţie !
E îmbrăcată ca Marte, zeul mitologic al războiului !
Întocmai.
La suprafaţă, e liniştită ca apa unui lac, dar pe dinăuntru arde de focul bătăliei.
Eu asta am văzut în ea.
Dacă nu vă place, daţi-mi mie portretul, să-l păstrez ca pe o comoară nepreţuită.
Nu e nevoie.
E minunat ! Parcă mai avem o Oscar în casă !
N-am mai lucrat de mult cu atâta pasiune.
Ce s-a întâmplat, André ? Vino şi tu să admiri portretul !
Da, vin...
E minunat... Neasemuit de frumos.
Zâmbetul tău atrage toată lumina din lume.
Laurii din păr strălucesc !
Nu te chinui, André.
Ştiu că eşti orb.
Nu port cunună de lauri în portret.
Văd un trandafir alb... Nu, o câmpie presărată cu trandafiri.
Dar ce loc e acesta ? Da, pădurea de lângă izvorul din Arras !
Nu-i aşa, Oscar ?
Aşa e, André.
Armand mi-a spus că s-a dus până la Arras ca s-o picteze.
Minunată operă de artă !
Graţia, nobleţea, optimismul tău... Toate sunt acolo !
Nu voi uita niciodată imaginea ta din acest portret. Niciodată !
Îţi mulţumesc, André ! Îţi mulţumesc !
Dră comandant ! Aducem un mesaj de la colonelul Dagout !
Alain, ai venit până aici...
Permiteţi-mi să raportez !
Am primit ordin de la Statul Major:
Mâine, la ora 8:00 Compania B va fi desfăşurată în piaţa Tuileries, la Paris.
Alături de celelalte regimente, va reprima mulţimea rebelilor înarmaţi.
În sfârşit, au dat ordinul.
Da.
Mulţumesc. Întoarce-te la cazarmă. Vin şi eu din urmă.
Am înşeuat caii. Putem pleca oricând.
Iertaţi-mă, stăpâne,
André.
- Da, domnule. - Am auzit că mâine plecaţi în misiune.
- Aşa este. - Mâine sau poimâine voi fi chemat şi eu.
E posibil să nu ne mai vedem niciodată.
Da...
Vreau să-ţi spun un singur lucru.
Dacă erai de viţă nobilă, ţi-aş fi dat mâna lui Oscar.
V-aş fi binecuvântat din toată inima !
Să nu mori, André ! Promite-mi că te vei întoarce !
Sigur că da, stăpâne !
Să mergem la Domul Invalizilor !
La Domul Invalizilor !
La Domul Invalizilor ?
Înţeleg ! Acolo sunt arme şi muniţii !
Am găsit doi soldaţi regalişti ! Să le luăm armele !
Ţine-te aproape de mine, André !
Nu-i lăsaţi să scape !
André !
Armata e mult mai bine înarmată decât noi !
Dar nu vom ceda fără luptă !
Pentru că ne sprijină 96% din populaţia Franţei !
Aşa-i !
Şi, pe fiecare dintre noi, ardoarea şi mânia ne fac invulnerabili la gloanţe !
Aşa-i !
Nu se poate trece pe aici. Să ocolim.
Ce-ţi face rana la cap, André ?
Mă simt mai bine. Nu e gravă.
De ce încerci să mă minţi ?
Ochiul tău... Mi-a spus dr Lasonne.
Eşti aproape orb, nu-i aşa ?
Ar trebui să ne întoarcem la conac. Nu te pot lua mâine la Paris.
Tu ai să rămâi cu bunica, iar eu o să mă duc singură la cazărmi.
Fă cum te rog, André. Nu vreau să ţi se întâmple ceva !
O să merg cu tine, Oscar.
Aşa cum am făcut şi voi face mereu.
Voi fi mereu cu tine.
André... L-am iubit pe Fersen.
Ştiam că-ţi sunt dragă, dar îl iubeam.
M-ai mai putea iubi ?
Te iubesc aşa cum eşti, cât voi trăi.
André, André...
Şi eu te iubesc din toată inima !
Ştiam că va veni ziua asta, de atâţia ani !
Chiar înainte de a mă naşte...
André Grandier... Alături de tine, simt că trăiesc.
Simt că vreau să trăiesc !
În acea noapte, Oscar a devenit soţia lui André Grandier.
Oscar, am uitat să-mi iau rămas-bun de la tine.
Dar nici nu trebuia, fiindcă ai să te întorci.
Trăieşte, Oscar ! Aşa cum te îndeamnă inima !
Iertaţi-mă, stăpâne...
Domnişoara mi-a dat o scrisoare pentru dv.
Citeşte-mi-o, te rog.
Da...
- Ce e ? Citeşte ! - Are un singur rând !
Un singur rând ?
"Îţi mulţumesc pentru dragostea şi blân- deţea pe care le-ai revărsat asupra mea."
Ce vrei să-mi spui, Oscar ? Parcă îţi iei rămas-bun.
Nu ! Nu te las să faci asta, Oscar !
VA URMA
Traducerea: intellect după Live-eviL