Nu fugi, André !
Nu !
Netrebnicule !
Pot să explic...
Cine vrea să-ţi audă scuzele ?!
Erai cu ea !
Dar ai lăsat-o să se bată în duel !
Nu eşti bun de nimic !
Iartă-l, bunico.
Nu e vina lui André.
Ba este !
Pe lângă că n-a oprit duelul, te-ai ales cu o lună de pedeapsă !
Orice-ar spune ceilalţi, e vina ta !
N-ai dreptate, bunico !
Cum adică n-am dreptate ? Idiot nătâng !
Drept pedeapsă, închide-te într-un dulap fără să iei cina !
Asta nu !
Lasă comentariile !
Aşteaptă, Andr...
Bunico !
Îţi ajunge, bunico.
Pregăteşte-te pentru drum.
Drum ?
Este o ocazie perfectă să inspectez moşia noastră din Allas.
Cum aşa ?!
Stăpânul e plecat de acasă, patrulează la graniţă.
Şi, mai important,
dacă se află la Curte că aţi plecat de acasă ignorând pedeapsa ?
Nu-i nimic.
Spune-le că am suferit un şoc psihic după duel şi sunt la spital.
Vai de mine... am să intru în bucluc !
N-ai pentru ce să-ţi faci griji.
André, plecăm mâine în zori.
"Spitalul" unde trebuie să ajungem e departe.
Iar îmi creşte tensiunea...
Florile fără de nume
ce înfloresc pe câmpii
se pot îndoi în bătaia vântului
Dar mie mi-a fost sortit destinul trandafirului
M-am născut să trăiesc în glorie şi pasiune.
Trandafirii, trandafirii
ÃŽnfloresc maiestuoÅŸi
Trandafirii, trandafirii
Se scutură nobili.
Trandafirii, trandafirii
Înfloresc maiestuoşi
Trandafirii, trandafirii
Se scutură nobili.
Episodul 13 VÂNT DIN ALLAS, RĂSPUNDE-MI...
Grea. E prea grea.
Pedeapsa ta.
Maiestatea sa te-a judecat prea aspru.
Greşeşti, André.
Greşesc ?
Indiferent de rezultatul duelului, mă aşteptam să-mi pierd gradul.
În cel mai rău caz, puteau să mă dea afară din armată.
M-a pedepsit ca să-i repare prestigiul ducelui şi să liniştească scandalul.
Doamna Antoinette a fost blândă cu mine.
Deci erai hotărâtă să te duelezi indiferent de consecinţe.
Nu gândi aşa, André.
Imaginează-ţi că am plecat într-o o misiune inopinată.
Ai dreptate.
Vom ajunge în Allas spre seară, dacă ne grăbim.
Abia aştept cina, cu supă de legume ţărănească.
Friptură a la Calais, brânză de ţară şi Calvados de la dl Alaste.
Da... La galop, Oscar !
Eşti aşa de lacom !
Nu mai avem mult până la Allas.
Cine...
Dle Sugan, nu ne-am văzut de mult.
Ce s-a întâmplat ? Sunt eu, Oscar !
Ce vă aduce pe la noi ?
Am venit să văd ce mai este pe aici.
E fiul tău cel mic...?
Da, se numeşte Gilbert.
Bună ziua, Gilbert.
Când te-am văzut ultima oară, erai un bebeluş.
Ai crescut.
Trebuie să plecăm, iertaţi-ne.
Se pare că nu sunt foarte populară.
Nu cred că e aşa.
Dar nu l-am mai văzut atât de morocănos.
Bine aţi venit !
- Doamna Oscar ! - Bună seara.
Arătaţi splendid !
A venit şi dl André... De când nu v-am mai văzut !
Aţi devenit comandant superior al Gărzii Regale !
Am auzit despre avansarea în grad. Cred că generalul Jarjeyes este încântat.
Vă rugăm să ne pregătiţi bucatele care v-au dus vestea.
Suntem pe drum de dimineaţă. Sunt lihnit !
Sigur că da !
Astăzi voi găti cu cea mai mare grijă !
Încă o ceaşcă de ceai, vă rog.
Imediat !
N-aţi ţinut discursul de felicitare de la şcoala Louis le Grand ?
V-aţi amintit de mine. Sunt Maximilien Robespierre.
Eu sunt comandantul Gărzii Regale, Oscar François de Jarjeyes.
Îmi amintesc. Frumuseţea dv. m-a fascinat.
Aşezaţi-vă la masa mea.
Mulţumesc.
În prezent, studiez la o şcoală de drept.
Într-o zi, voi merge la Universitate şi voi deveni avocat.
Aţi venit aici în vacanţă ?
Vacanţă ? Sigur că nu !
Am venit să-i ajut pe ţăranii din ţinutul învecinat.
Călugării lacomi de la mănăstire încearcă să le ia pământurile !
Călugării ?!
Da. Pretind că asta e voia divină şi îi jefuiesc pe cei slabi !
Dră de Jarjeyes, regret din toată inima discursul pe care l-am ţinut la încoronare.
De ce ?
Aşteptam multe de la noul rege.
Credeam că va veni o nouă eră.
Dar priviţi în jur ! Viaţa noastră nu s-a schimbat deloc.
Preţurile cresc de la o zi la alta şi oamenii sunt epuizaţi.
Ţara întreagă moare !
Am auzit că pe regină n-o interesează decât luxul.
Îl ţine pe rege sub papuc.
Nobilii şi clerul sunt tot mai aroganţi şi împilează poporul fără milă.
Nu e vina reginei ?
Iertaţi-mă dacă v-am supărat.
Am greşit.
Uitasem că serviţi în Garda Regală şi sunteţi apropiată familiei regale.
Iertaţi-mă.
Asta e pentru ceai, domnule.
Dar ţineţi minte asta.
Intenţionez să salvez Franţa de la moarte.
Chiar dacă moare, iubesc Franţa noastră.
Ne mai vedem.
Oscar.
Doamnă Oscar, nu plecaţi urechea la vorbele lui.
Nu are intenţii rele, dar e prea slobod la gură.
Ce reputaţie are doamna Antoinette pe aici ?
Robespierre a spus adevărul, doamnă Oscar.
Încetul cu încetul, oamenii îşi pierd încrederea în rege şi regină.
Doamnă Antoinette !
Aici sunteţi...
Toţi vă aşteaptă în salon.
Astăzi n-am dispoziţie pentru concert.
Nu spuneţi asta !
M-am săturat de teatru, rochii şi baluri !
Grăbiţi-vă ! Toată lumea vă aşteaptă !
Veniţi, veniţi !
Ce voce frumoasă !
Cine e doamna ?
Yolande de Polignac.
Doamna de Polignac !
E ca umbra tăcută a unui copac.
Arată ca un înger.
Aş vrea să fiu prietena ei...
Sunt ghiftuit !
Ce ospăţ !
Cred că ne ajunge pentru astăzi. Mai vedem ce facem mâine.
Da...
Eşti deprimată.
La ce te gândeşti ?
Nu te mai frământa pentru ce-a spus Robespierre.
Oamenii n-o înţeleg pe doamna Antoinette.
Asta nu e o noutate.
Dar...
Cum ? Ce nenorocire...
S-a întâmplat ceva.
Doamnă Oscar !
Un copil moare de febră !
Nu aveţi nici un doctor ?
La noi în sat nu este nici unul.
Şi chiar dacă ar exista, bieţii oameni nu şi-ar putea permite.
Bietul Sugan...
E copilul lui Sugan ?
Trebuie să fie Gilbert !
Gilbert, nu muri !
Ajută-l, Doamne ! Salvează-mi copilul !
Cum se simte Gilbert ?
Sugan, dacă nu-l duci la spital, va fi prea târziu !
Tată, să vindem dulapurile şi paturile. Pot să dorm pe podea !
Nu ne-ar ajunge banii. Dragul meu, să vindem vaca.
Aşa e, să vindem vaca !
Dacă-i aşa, grăbiţi-vă ! Duceţi-l la doctorul din oraş.
Sugan !
Nu pot. Nu pot să-l duc la doctor !
Tată !
De ce ?
Dacă vindem vaca, nu vom supravieţui.
Toată recolta ne-a fost luată ca impozit, abia trăim vânzând lapte şi brânză.
Dacă vindem vaca, vom muri de foame.
Pui mai mare preţ pe o vacă decât pe viaţa copilului tău ?
Nu eşti părintele lui ?!
Care părinte nu-şi iubeşte copilul ?!
Eu sunt stăpânul casei.
Nu-i pot condamna pe toţi la înfometare pentru viaţa unui singur copil !
Bietul Gilbert... Dar trebuie să-l abandonăm.
Trăiţi atât de greu...
Nu înţeleg. Muncesc pe brânci.
Dar... De ce mâncăm numai cartofi cu sare ?
Unii spun că e vina reginei.
Dar eu... Nu ştiu...
Tată...
Gilbert !
Trebuie să stai în pat !
Nu vă supăraţi pe tatăl meu, doamnă Oscar.
Vaca este importantă. Fără ea nu putem trăi.
Nu vă faceţi griji pentru mine. Dar vă rog, nu fiţi supărată pe tata !
Gilbert !
André, adu-mi calul.
Unde este spitalul, Sugan ?
Nu ştiam...
că pe domeniul familiei Jarjeyes e atâta sărăcie !
Sper că Gilbert se va face bine.
Dar oamenii nu-şi permit să meargă la doctor când se îmbolnăvesc ?!
În ce lume trăim ?!
Cum se simte, dle doctor ?
Ce face Gilbert ?
Încă nu pot să mă pronunţ.
Depinde numai de el. Dar e foarte slăbit.
Vom şti mai bine mâine dimineaţă.
Gilbert...
Doamne, salvează-i viaţa micuţului Gilbert.
Şi mă rog Ţie ca mânia oamenilor pentru doamna Antoinette să se potolească.
Mă rog ca poporul să-i înţeleagă bunătatea !
M-aţi chemat, maiestate ?
Apropiaţi-vă, doamnă de Polignac.
Vreau să vorbim.
Sunt onorată, maiestate.
Am auzit că veniţi la Versailles de şase luni.
De ce treceţi pe la Curte atât de rar ?
Fiindcă...
Da ?
Fiindcă n-avem destui bani să venim regulat la Curte.
V-am întrebat ceva stânjenitor ?
Nu, acesta este adevărul.
N-are bani... Şi nu i-a fost ruşine să recunoască.
Ce femeie sinceră !
Doamnă de Polignac, aş vrea să fim prietene.
Vă rog.
Maiestate...
Mută-te cu toată familia la Versailles, ca să ne putem vedea oricând.
Chiar de mâine !
Maiestate... îmi faceţi o onoare mai mare decât merit.
Din acea zi, doamna de Polignac, care-i cucerise inima Antoinettei,
va domina Versailles-ul pentru mai mult de un deceniu.
Şi, fără să realizeze,
va juca rolul ce-o va transforma pe Antoinette într-o regină tragică.
Doamnă Oscar !
Mamă... mamă...
Mamă !
Gilbert !
Domnul fie lăudat ! E o minune !
E minunat, Oscar !
Doamnă Oscar ! Cum se simte Gilbert ?
Se va face bine.
Mulţumesc lui Dumnezeu. Şi dv., doamnă Oscar.
Dacă n-aţi fi fost aici...
N-ar fi ajuns la doctor.
Nobilii sunt doar 4% din populaţia de 20 de milioane a Franţei.
Restul de 96% duc în spate nobilii şi Curtea.
Şi cei mai mulţi din cei 96% sunt săraci şi înfometaţi.
Nu-şi permit nici măcar să vadă un doctor când se îmbolnăvesc !
Am vorbit prea mult...
Îţi extenuezi calul !
Ce s-a întâmplat, Oscar ?
Sunt supărată pe mine, am fost atât de ignorantă !
Nu ştiam că oamenii sunt atât de săraci şi împovăraţi de impozite !
Ştiu !
Dar regele şi regina sunt oameni buni !
N-ar ignora suferinţele poporului !
Dar oamenii urăsc deja familia regală !
A cui este vina ?!
Oscar, ai păţit ceva ?!
Oscar, pe dinafară pari rece ca gheaţa, dar inima ta arde ca focul !
Şi te iubesc pentru asta !
Am aşteptat multe de la noul rege.
Credeam că vine o nouă eră.
Dar priveşte în jur ! Viaţa noastră nu s-a schimbat deloc !
Nu înţeleg... Muncesc pe brânci.
De ce mâncăm numai cartofi şi sare ?
Nobilii sunt doar 4% din populaţia Franţei.
Cei mai mulţi din restul de 96% sunt săraci şi înfometaţi !
Ce-a fost asta ?!
Ce s-a întâmplat ?
Cred că a fost şuierul vântului.
Da, cred că a fost vântul...
Oare chiar asta a fost ?
Nu era oare zgomotul unui gigant numit popor, cu mâinile şi picioarele înlănţuite,
gemând de prea multă suferinţă ?
Poate că Oscar auzise primele semne ce vor conduce la o revoluţie nestăvilită.
VA URMA
Traducerea: intellect după Live-eviL
Dacă iubirea înseamnă suferinţă...
Voi îndura orice durere...
până când ea va ajunge la inima ta.
Tu eşti lumina, eu sunt umbra.
Suntem uniţi pentru veşnicie.
Suferinţa mi-e e tot mai grea,
dragostea mi-e tot mai adâncă.
Cu cât te iubesc mai mult
Tu nu mă vezi...
Oscar...
Oscar !