Am ajuns la Paris !
Am lipsit mult !
Mult ? Au trecut doar 10 zile.
Dar în aceste 10 zile am văzut lucruri cât pentru mulţi ani.
Ţara întreagă moare !
Nu regina este vinovată pentru suferinţele poporului ?
Oare ce s-o fi întâmplat cu fetiţa aceea...
Aici am întâlnit-o.
Era blondă şi avea ochi de înger.
Sper că îşi va găsi fericirea.
Să mergem !
Da...
N-ar trebui să stai în pat ?
Mă simt bine, Rosalie.
Trebuie să-mi găsesc şi eu ceva de lucru.
Altfel îmi pierd puterile.
Mamă, nu-ţi fă griji pentru bani.
Trebuie să stai liniştită şi să te odihneşti.
Iartă-mă, îţi fac numai necazuri.
Nu vorbi aşa, mamă.
Eşti mama mea, nu mă supăr.
Nu te îngrijora, mamă.
Astăzi o să găsesc ceva de lucru, sunt sigură !
Florile fără de nume
ce înfloresc pe câmpii
se pot îndoi în bătaia vântului.
Dar mie mi-a fost sortit destinul trandafirului
M-am născut să trăiesc în glorie şi pasiune.
Trandafirii, trandafirii
Înfloresc maiestuoşi
Trandafirii, trandafirii
Se scutură nobili.
Trandafirii, trandafirii
Înfloresc maiestuoşi
Trandafirii, trandafirii
Se scutură nobili.
Episodul 14 SECRETUL ÎNGERULUI
Doamnă contesă Polignac ! Vă aşteptam.
Intraţi, vă rog. Haideţi să jucăm cărţi !
Maiestatea voastră, de fapt am venit să-mi iau rămas bun.
Contesa mea de Polignac..!
De ce ? De ce vrei sÄƒ pleci ?!
AtÃ¢t de repede ? Abia v-aÅ£i mutat la Palat.
Maiestate, v-am fost doamnă de companie fiindcă mi-aţi arătat prietenie.
Dar cineva ca mine, fără rang sau moşii, se simte stânjenit la Curte.
Nu am nici măcar o rochie decentă pentru fiica mea.
Când îmi imaginez ruşinea soţului meu
când vede mulţimea de servitori şi grajdurile uriaşe...
Poate ar fi bine să mă retrag de la Curte.
Nu vă temeţi, doamnă contesă Polignac.
N-o să plecaţi niciodată de la Curte.
De ce nu mi-aţi spus până acum ?
Cine mă credeţi că sunt ?
Sunt regina Franţei. Ah, draga mea prietenă...
Voi porunci ministrului de finanţe să vă dea imediat bani.
Maiestate !
Vom construi o reşedinţă specială la Palat pentru familia Polignac
şi veţi avea de cinci ori mai mulţi cai şi trăsuri !
Servitorii dv. vor fi plătiţi din banii Statului.
Iar soţul dv, contele de Polignac, va fi numit ministrul Poştelor !
Incredibil ! Ce "înger"...!
Pare blândă, dar este o intrigantă abilă.
Maiestatea sa e prea naivă !
Contele Jules de Polignac, ministrul Poştelor ?
Ce-a realizat până acum ?
Şi va avea un salariu de 54000 de livre pe an !
Cum se poate aşa ceva ?!
Mamă !
Ce rochie frumoasă !
Nu mă mai recunosc în oglindă !
Charlotte...
Familia Polignac era înglodată în datorii, însă de acum înainte...
O am pe regină de partea mea.
Mă simt atât de... fericită !
Mi-am făcut prietena fericită !
Începuse să creadă că dacă ea era fericită, şi poporul era fericit.
Asta a fost prima greşeală a Antoinettei.
Tată, abia m-am întors.
Proasto !
Oscar, cum ai putut să pleci de acasă când erai pedepsită ?!
Nu te-ai gândit ce dificultăţi va avea doamna Antoinette când vor afla la Curte ?
Ducele pe care l-ai înfruntat în duel vine dintr-o familie foarte puternică.
Doamna Antoinette te-a pedepsit ca să nu fii exilată permanent.
De ce nu înţelegi ?
Îmi pare rău, tată.
Dar... nu, din cauza asta, pentru binele doamnei Antoinette,
am vrut să văd cum trăiesc fermierii, majoritatea populaţiei Franţei.
Cum gândesc, ce părere au despre doamna Antoinette.
Am văzut o sărăcie cruntă.
Ştii cât sunt de săraci ?
O familie întreagă împarte un singur cartof la cină...
Trebuie făcut ceva, repede ! Altfel se va întâmpla ceva teribil !
Faci parte din garda reginei. Aceste probleme nu te privesc.
Eşti de viţă nobilă, comandantul Gărzii Regale !
Dacă ai prea mult timp liber, fă exerciţii de scrimă !
Oscar...
Să-i ia naiba pe nobili ! Să-i ia naiba pe duci !
Oscar...
Doamnă contesă Polignac !
V-aţi deranjat să veniţi până aici !
Dacă aveţi nevoie de ceva, trebuia să mă chemaţi la Palat.
Am nevoie de o rochie nouă pentru bal.
Sigur că da, am primit mătăsuri fine de Damasc.
Dacă nu ştii să coşi, eşti bună de servitoare la bucătărie !
Bine.
Fac orice.
Vă rog, primiţi-mă să muncesc aici !
Bine...
Vă rog !
Avem o clientă de la Versailles ! Veniţi repede !
Vin imediat.
Bine, începi de mâine.
Vă mulţumesc !
Vă mulţumim. Mai veniţi pe la noi.
De acum mama o să fie liniştită.
Am din ce să-i cumpăr medicamente, o să-i aduc şi un doctor.
Fereşte-te !
Deci...
Trebuie să-i povestesc mamei. O să fie aşa de fericită !
Rosalie ! Rosalie !
Doamnă !
Rosalie !
Pe mama ta a lovit-o o trăsură !
Nu se poate...!
Mamă !
De ce te-ai dat jos din pat ?!
Iartă-mă, Rosalie...
La ce te uiţi ? Dă-i drumul !
Da, doamnă !
Aşteptaţi !
Încerci să dai bir cu fugiţii ?
Era să omori o femeie !
Ieşi din trăsură şi cere-ţi scuze !
Crezi că rangul nobiliar îţi permite să faci orice ?
Nu mă învinovăţi.
E din vina ei, a apărut în faţa trăsurii.
Aşteaptă !
Dacă vrei să te plângi, vino la Versailles.
Stai !
Mamă !
Rosalie, nu eşti fiica mea adevărată.
Iartă-mă, Rosalie.
Mamă...
Mama ta adevărată este... n... nobilă...
Martine Gabrielle...
Nobilă ?!
Martine ? Gabrielle ?
Iartă-mă pentru toate necazurile pe care le-ai îndurat din cauza mea.
Mamă !
Mamă, mamă ! Nu mă părăsi !
Nu mă părăsi, mamă !
Mamă !
Gărzi ! Treziţi-vă !
S-a întors trăsura maiestăţii sale !
Iarăşi a fost toată noaptea la bal ?
E chiar aşa de amuzant la Paris ?
Doamnă Jarjeyes.
Bine aţi venit, maiestate.
Doamnă Jarjeyes ! Nu arătaţi prea bine.
Nu trebuia să mă aşteptaţi toată noaptea.
Da. Vă mulţumesc, maiestate.
Veniţi în camera mea să vă odihniţi. Sunteţi obosită.
O să vin puţin.
Ai omorât-o pe mama...
Mamă...!
Dacă vrei să te plângi, vino la Versailles.
Vino la Versailles !
O rochie albastră înflorată şi păr blond, cârlionţat.
Nu poţi rămâne aici s-o jeleşti la infinit.
Ştiu că e dureros, dar nu poţi aduce morţii înapoi.
Sunt Bernard Châtelet.
Reporter la Paris.
Dacă ai probleme, te ajut oricând.
Vă mulţumesc, dar nu e nevoie.
Hei !
Mamă, îţi promit... Te voi răzbuna !
Acesta e drumul spre Versailles ?
Da.
Vă mulţumesc.
Ai să ajungi acolo pe la miezul nopţii !
Luna s-a ascuns în spatele unui nor...
Când eram mică, am auzit o legendă:
Luna se ascunde după nori fiindcă, undeva, plânge o fată.
Mamă !
Ce s-a întâmplat, doamnă Polignac ?
Nimic, maiestate.
Vântul nopţii vă face rău. Haideţi să jucăm cărţi.
Sigur !
Am învăţat un joc nou.
Minunat ! Haide să-l încercăm !
Doamnă Jarjeyes !
Ce-aţi păţit ?
Doamnă Jarjeyes !
Asemenea lucruri nu te privesc !
Eşti de viţă nobilă şi comandantul Gărzii Regale !
Dacă ai prea mult timp liber, fă exerciţii de scrimă !
Oscar ! Mama ta a leşinat la Palat !
Cum ?!
Aproape am ajuns la Versailles.
Du-te, repede !
Da !
Doamnă Antoinette !
Oscar !
Opriţi trăsura, vă rog !
Oscar !
Ştiu că nu mi-am ispăşit pedeapsa, dar...
Îmi cer iertare, maiestate.
Ocupă-te de mama ta.
Ai grijă să se odihnească.
Ai să vii la Curte în locul ei, începând de mâine.
Atunci...
Pedeapsa era pentru o lună, dacă-mi amintesc bine.
În calendarul meu a trecut de mult, Oscar.
Doamnă Antoinette...
Vă mulţumesc din suflet !
Maiestate, trebuie să plecăm.
Întârziem la bal.
Ne vedem mâine, Oscar.
Da, maiestate !
Mamă, te simţi bine ?
Întinde-te puţin.
Mulţumesc, Oscar.
Mă simt bine.
Eram puţin obosită.
O să-mi prindă bine să mă odihnesc o vreme acasă.
Uite-o !
Te rog, mamă.
Ai grijă unde calci.
Mulţumesc, Oscar.
Ea este ! Rochie albastră înflorată şi păr blond, cârlionţat !
Răzbunare pentru mama !
Răzbunare pentru mama ! Mori !
Ce faci ?!
Eşti...
Sunteţi...
Nu este ea !
E altcineva !
Ce ?!
Ai confundat casa noastră cu palatul Versailles ?
Mi-au spus pe drum că pe aici se ajunge la palat.
Am văzut un castel mare şi...
Ce faci ?!
Vino cu mine !
Unde... Unde mă duceţi ?!
Priveşte.
Versailles e mare cât un oraş.
Iar palatul e şi mai departe, castelul acela uriaş.
Vezi ?
N-ai nici o şansă să intri.
Femeia aceea e acolo.
Mi-ai spus că purta o rochie albastră înflorată.
Dar toate doamnele de la Curte au cel puţin o rochie de mătase înflorată de Damasc.
Nu e drept ! Nu ştiam...
A ucis-o pe mama în faţa mea.
Şi nu pot face nimic !
O să te învăţ să foloseşti spada.
Poftim ?
Nu eşti în stare să omori nici măcar un căţeluş.
Dacă vrei să-ţi răzbuni mama, trebuie să înveţi scrima.
Va fi greu s-o găsim printre femeile de la Curte, dar nu trebuie să te grăbeşti.
Dacă ajungi la Curte, ai s-o găseşti într-o bună zi.
Ca să faci asta, trebui să înveţi să te porţi ca o doamnă.
VA URMA
Traducerea: intellect după Live-eviL
Dacă iubirea înseamnă suferinţă...
Voi îndura orice durere...
până când ea va ajunge la inima ta.
Tu eşti lumina, eu sunt umbra.
Suntem uniţi pentru veşnicie.
Suferinţa mi-e e tot mai grea,
dragostea mi-e tot mai adâncă.
Cu cât te iubesc mai mult
Tu nu mă vezi...
Oscar...
Oscar !