André !
Ochiul meu...
André !
André ! André !!
André !
Episodul 27 Chiar dacă voi pierde lumina ochilor...
Nu e o rană uşoară. Nu-i daţi jos bandajul fără încuviinţarea mea.
Altfel, e posibil să piardă ochiul.
Am înţeles, dle doctor.
Dle doctor, se poate trăi fără un ochi, nu-i aşa ?
Încă nu ştim dacă-şi va pierde ochiul. Fii mai optimistă !
- Vă mulţumesc din suflet. - La revedere.
- Ce s-a întâmplat cu Cavalerul Negru ? - Din nefericire, a scăpat.
De ce ? De ce nu l-ai prins ?
Era singura noastră şansă, după atâtea strădanii.
Nu fi ridicol, André. Cum aş fi putut să te las de izbelişte ?
S-a făcut dimineaţa, André.
Mă bucur că nu a fost ochiul tău.
André...
Pentru epoca ce vine, o armă valorează mai mult decât o oră de discursuri !
Să mergem, camarazi !
Nu ştiu ce să fac.
S-a întâmplat ceva, tată ?
Au dispărut.
Ce a dispărut ?
200 de puşti nou-nouţe.
Responsabil cu transportul era unul dintre oamenii mei.
A fost Cavalerul Negru !
Cum e ? Vezi ceva ?
Da. Văd în ceaţă, dar văd ceva.
Cum e, doctore ?
După ce îl dezinfectez şi îl bandajez la loc, trage perdelele.
Da !
Palatul Regal !
Palatul Regal...
Poate că ar trebui să cercetez mai îndeaproape.
Palatul Regal... Locul unde Oscar îl încol- ţise pe Cavalerul Negru şi îl pierduse.
Era reşedinţa ducelui d'Orléans, vărul regelui, presupus antimonarhist.
Sunt brigadierul Oscar de Jarjeyes. Am permisiunea ducelui pentru o vizită.
Deschideţi poarta !
Bine ai venit, brigadier Jarjeyes. Te primesc cu braţele deschise.
VÄƒ mulÅ£umesc. Domnule duce, Ã®mi pare bine cÄƒ vÄƒ gÄƒsesc sÄƒnÄƒtos.
M-am obiÅŸnuit deja cu dezonoarea de a fi numit antimonarhist.
Asta nu-mi mai afectează sănătatea.
Stai jos, te rog. Nu-mi place protocolul.
Vă mulţumesc.
Să trecem la subiect. Spuneai că vrei să vorbim.
Da. Vreau neapărat să vă întreb ceva.
Aţi auzit de Cavalerul Negru ?
Da, am auzit zvonurile.
Nu zvonurile. Îl cunoaşteţi personal ?
Ce onoare, să fiu considerat un apropiat al unei asemenea celebrităţi !
Însă, din nefericire, încă nu ne-am cunoscut.
Însă îmi place că m-ai întrebat direct. Ai fost tu însăţi.
Aşadar... Ca să-ţi arăt respectul meu, te voi conduce până în salon.
Acolo se adună tot felul de oameni, mai ales tineri.
Poate că-l vei găsi printre ei Pe Cavalerul Negru pe care-l cauţi.
Până acum, muzica, literele, arta şi educaţia erau privilegiul saloanelor de la Curte.
Noua artă şi noua cultură se vor naşte aici !
Aşa-i ! Dintr-o lume mică în lumea largă, dintr-un salon îmbâcsit în lumina soarelui !
Eşti mirată ?
Porţile casei mele sunt deschise tinerilor avocaţi, artişti şi ziarişti,
indiferent de originea lor socială.
Societatea ne defăimează numindu-ne antimonarhişti,
dar eu i-aş spune mai degrabă liberalism.
Am reuşit. Voiam să intru aici.
Îl voi găsi pe acela care a vrut să-i orbească lui André ochiul stâng !
Latina ta e cu totul deosebită !
Exagerezi.
Literatura clasică e frumoasă, dar încearcă să-l citeşti pe Jean-Jacques Rousseau.
Rousseau ?
"Discursul asupra Originii şi Fundamentelor Inegalităţii dintre Oameni"
Acesta arată limpede că lumea nu există doar pentru nobili.
Bine. Prindeţi-o vie !
Şantajându-l pe tatăl ei, vom obţine câte puşti vrem !
Dră Jarjeyes, monseniorul d'Orléans mi-a poruncit să vă aduc cu mine.
Doreşte să vă arate colecţia lui de vinuri vechi.
Superb !
Unde e ducele d'Orléans ?
Va veni de îndată. Aşteptaţi-l aici, vă rog.
Bine.
Nici o mişcare, comandant al Gărzii Regale !
Dacă faci ce-ţi spun, vei scăpa cu viaţă.
Vrei să te ajut, André ?
Nu e nevoie. Dar spune-i cuiva să ţesale calul lui Oscar.
- Eu nu voi putea, pentru o vreme. - Domnişoara lipseşte de două zile.
Cum ?!
De când s-a dus în vizită la Palatul Regal, nu mai ştim nimic despre ea.
Am trimis un mesager, dar a primit răspuns că Oscar a plecat chiar în ziua aceea.
La Palatul Regal ?
Cât aveţi de gând să mă ţineţi aici ?
Scrie-i tatălui tău şi cere-i 500 de puşti în schimbul vieţii tale.
Ştim că generalul de Jarjeyes este responsabil cu armele militarilor.
Poate face rost de 500 de puşti fără nici o problemă.
Nu mă subestima.
Crezi că aş scrie o asemenea scrisoare ?
În timp, ai s-o scrii.
Ştim prea bine că mândria nobililor e slabă şi fragilă.
Nu-i scoateţi bandajul fără încuviinţarea mea.
Altfel îşi poate pierde definitiv ochiul.
- Bună ! - Bună...
Stai puţin !
Comandantul Gărzii Regale nu vrea să se atingă de pâine.
Cine se crede ?
Nobilii ăştia sunt al naibii de iritanţi şi de snobi, nu-i aşa ?
Aşa este.
Pa.
Stai, Oscar ! Sunt eu !
André !
Era să-mi rupi gâtul !
Ce s-a întâmplat ? Cine ţi-a făcut asta ?
Cavalerul Negru...
Cum ?!
Stai, Oscar. Vine cineva !
E Cavalerul Negru !
Dă-mi pistolul tău, André.
Dacă tot am ajuns până aici, îl vom lua cu noi.
La naiba !
Aruncă pistolul, Cavalerule !
Acum dictez eu.
Bună seara, Cavalerule ! Te duci la "muncă" ?
Da, mai mult sau mai puţin. Deschideţi poarta.
Un om îmbrăcat ca mine a ieşit pe poartă ?
Da... Chiar acum !
Cum ?!
L-aţi lăsat să scape ! E un impostor !
Cum ? Impostor ?!
Imbecililor ! Deschideţi poarta, mă duc după el !
Da !
Opreşte aici. Îl vom aştepta pe André.
Acum descalecă !
Şi dacă refuz ?
Cum ?!
Ai să mă împuşti ? Nu eşti capabilă.
Eu unul plec ! Am multe lucruri de făcut.
Ne mai vedem.
Stai !
Dintre toţi nobilii pe care-i cunosc, tu eşti printre cei mai buni.
Presupun că nu te-ai deda să împuşti pe la spate un om neînarmat.
Depinde despre cine e vorba !
Tu l-ai rănit pe André la ochi !
Dacă te ţii de prostii, îţi bag un plumb în ochiul stâng !
Ce-a fost împuşcătura aceea, Oscar ?
L-ai ucis ?
André, rupe-i masca, să-i vedem adevărata faţă !
Bine !
Acesta e...
Tovarăşul lui Robespierre.
Bernard Châtelet, născut în 1760, ziarist la "Le Vieux Cordelier".
Te-ai documentat bine.
Dacă te dau pe mâna autorităţilor, pot afla ceva şi mai interesant.
Despre legăturile tale cu palatul regal, bunăoară.
Ai grijă de tine.
Te las să stai aici până te vindeci.
Eşti prea binevoitoare, aşa cum îmi imaginam.
Dacă faci asta, îmi dai posibilitatea să evadez.
Am greşit ţinta. Am ochit umărul, dar glonţul ţi-a trecut aproape de inimă.
Doctorul a spus că e primejdios să te mişti.
Dacă ai muri de la glonţul meu, aş avea mustrări de conştiinţă.
Asta e tot.
Dar dacă vrei să mori, mişcă-te. Asta tu hotărăşti.
Câinele de pază al reginei !
Un câine de pază şi un tâlhar. Suntem din aceeaşi tagmă.
Prefer să fiu tâlhar !
Aşa mă îndeamnă conştiinţa !
Ce s-a întâmplat, André ?
Nimic serios.
Ochiul stâng...
André !
Ţi-am spus doar să nu dai jos bandajul !
Îmi pare rău, dar nu mai pot face nimic pentru ochiul tău.
O să-ţi fac exact ce i-ai făcut tu lui André !
Oscar, mi-a rămas ochiul drept.
Încă pot vedea lumina soarelui şi verdeaţa.
Încă n-am pierdut nimic.
Oscar, ai să-l predai autorităţilor ?
Ce ?!
Nobilii nu suferă de foame, însă poporul da.
Noi nu putem face nimic pentru oameni, dar el poate.
Acum şi în viitor.
Ce spui acolo, André ? Vrei să-l ajuţi pe omul care te-a lăsat fără un ochi ?!
Eşti dispus să-l ierţi ?!
E un tâlhar !
Ai dreptate...
Probabil că, după atâtea seri petrecute în pielea Cavalerului, mi-au venit idei.
Iartă-mă. Uneori uit că sunt în slujba nobililor.
Oscar ! Oscar !
Oscar, am auzit că ai făcut-o ! L-ai capturat pe Cavalerul Negru ? Bravo !
Sunt convins că te vor promova general-maior !
Tată.
Am greşit omul.
Cum ?
Din păcate, nu era el.
Era un pungaş mărunt.
Ancheta n-a scos la iveală nici o dovadă.
Vreau să aflu un lucru. Ce e pentru voi ducele d'Orléans ?
Nimic. Am profitat de aerele lui liberale şi i-am folosit palatul ca ascunzătoare.
E cel mai bun loc pe care-l puteam găsi.
Bine. Să trecem la subiect.
La subiect ?
Cele 200 de puşti furate de la soldaţii tatălui meu.
Îţi ofer pe ele 1000 de livre. Te-aş sfătui să accepţi.
Ce ?
I-am trimis o scrisoare unei fete pe nume Rosalie, în mahalaua Temple din Paris.
Ascunde-te la ea până te vindeci. Ştie să ţină un secret.
Îţi mulţumesc. Nu credeam că o să-mi dai drumul.
Dacă vrei să-i mulţumeşti cuiva, mulţumeşte-i lui André, nu mie.
Lui André ?
Da.
Probabil că a fost un Cavaler mai bun decât tine.
VA URMA
Traducerea: intellect după Live-eviL