Din episoadele anterioare.
Vin a doua oară. Am slăbit 12 kg.
Apoi am pus ceva la loc... De fapt, pe toate.
Doamne, încerci să fii eliminată?
Nu am de gând să fiu eliminată.
Nici nu intenţionez să slăbesc.
I-am găsit un bucătar grozav.
Şi ea cu cine vine? Cu tipul ăsta.
De ce el?
Vreau neapărat să meargă.
- Tată... - Te-am auzit.
Shay ţine morţiş ca tu să îi ţii locul
ca şef al excursiei "Aventura Spiritului".
O cunoşti pe fata aia?
Într-un fel. De ce?
Mă întrebam şi eu.
Mai ţii minte pe unde am venit?
- Pe acolo, nu? - Stai...
Sunt plecate de prea mult timp.
Nu ne putem întoarce în pădure!
Poţi face orice vrei. Stai aici, du-te pe drum...
Nu-mi pasă! Mă întorc pe unde am venit.
Trebuie să le găsesc.
M-ai găsit!
Sunt îngrozită.
Aţi auzit ceva?
Nu, dar pun pariu că ne vor anunţa în curând.
- Doamne! Nu vorbi despre asta! - Ce se întâmplă?
- Cântărirea. - Doamne, sper că nu.
Cam pe-acum s-a făcut şi anul trecut. Nu-i aşa?
Da. În curând ar trebui să vină clipa.
Nu-i mare lucru. Ţineţi minte, nu contează numărul, ci cum te simţi.
Serios, Chloe?
- Pentru tine e uşor de zis. - Nu vreau să slăbesc prea mult.
Lui Trent îi place fundul meu.
Când anume vă cântăresc?
După micul dejun?
Fetelor, aici e un gândac uriaş!
- Doamne, s-a uitat fix spre mine! - S-a uitat la tine?
Nici nu mişcă, fricoaselor. Uitaţi.
Nu, stai! Nu-l ucide. Lasă-mă să-l scot afară.
- Nu, ucide-l! SÄƒ moarÄƒ! - Åži dacÄƒ nu moare?
DacÄƒ rÄƒmÃ¢ne pe jumÄƒtate viu?
- Stai, ia un pantof mai mare! - E o creatură vie!
Doar pentru că nu-i drăguţă nu înseamnă că trebuie să moară.
Bine, daţi-mi un pahar.
Nu al meu!
Poftim, foloseşte-l pe al meu.
Muncă în echipă.
Traducerea şi adaptarea: Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Mulţumiri www.addic7ed.com
HUGE Sezonul 1 Episodul 7
Vreau să vă mulţumesc că v-aţi ocupat de tot
cât a fost plecată Shay.
Şi aprecieri speciale pentru George, care a intervenit în ultima clipă
şi-a condus o extraordinară excursie "Aventura Spiritului".
În ultimul rând, săptămâna asta îi vom cântări.
Vă rog să nu le spuneţi copiilor.
Nu vrem să-i lăsăm să fie îngrijoraţi.
Voi anunţa în ziua respectivă.
Asta e tot.
- Doamne! - Bună!
- Te-ai întors. - Ce mai faci?
Sunt bine. Era copilul meu, dar totul este în ordine.
- Shay, îmi pare rău. - O, nu. Ce s-a întâmplat?
- A avut meningită. - Dumnezeule!
I-au descoperit-o la timp, aşa că e bine.
Suntem bucuroşi că te-ai întors şi... şi...
Cum o cheamă pe fetiţa ta?
Roxy.
...şi că Roxy e bine.
O durea urechea, apoi mama îmi lasă un mesaj, isterică,
că vor să-i facă o puncţie lombară pe care bine că i-au făcut-o.
I-a salvat viaţa.
Ce am pierdut?
- Multe. - George a făcut...
Meningită. Ce înfricoşător.
Nu i-am zis nimic drului. Rand
despre ce s-a întâmplat la "Aventura Spiritului".
Despre fetele dispărute.
Aşa-i. Mulţumesc.
Îmi făceam griji doar să nu afle despre asta
de la copii.
Ar fi foarte rău.
Dar ce şanse sunt ca ea să afle?
Şi cinci, şase, şapte, opt!
Genunchiul drept!
Şi genunchiul stâng!
Genunchiul drept! V-a fost dor de mine?
Şi genunchiul stâng!
Haide, următoarea cântărire poate avea loc în orice zi!
Trent. Hei, Trent!
Am visat-o pe Shay noaptea trecută.
- Tocmai mi-am amintit. - În jurul lumii!
Băieţi!
Ăsta e dansul meu
despre visul de noaptea trecută cu Shay.
Piznarski!
- E ora de odihnă în cabană? - Nu.
E ora ta personală de făcut tâmpenii?
- Nu. - Nu cred. Jos. 20 de flotări!
Toată lumea jos! 20 de flotări!
Nu mă faceţi să-mi pierd timpul!
Tocmai ai râs... Ştii ce?
Hai să facem 50 de flotări!
Mersi, Piz!
Îmi pare rău!
Ian. Când mai cântăm?
Oricând.
Acum lucrez la multe chestii solo.
Am chef să fiu singur, dar...
- ...Altă dată? - Da, da, oricând.
- Chloe, să mergem. - Bine. Pa.
- Nu uita mingile medicinale. - Nu le voi uita.
- Nu-i nevoie să faci asta. - Vreau să o fac.
- Da? - Lasă-mă pe mine.
Becca, am nevoie de tine.
Am nevoie de cartea ta. Am cartea ta.
- Da, ştiu. - Care carte?
Cea pe care mi-a împrumutat-o despre nativii americani.
Mă interesează.
Şi pe mine.
Pot să o păstrez?
Nu de tot, adică...
Nu. Sigur că poţi. O vreme.
N-aş fi ţinut-o fără să te întreb.
Nu ar fi corect.
Pare să fie o carte bună.
Aşa şi este.
Probabil că mi-ar plăcea.
Poate când o termini...
Sigur, bine.
Bine.
E foarte interesantă.
E vorba despre credinţele şi practicile lor spirituale.
Ce?
Tată, ţi-am zis, copiii trebuie să facă asta.
Au făcut-o, după "Încercarea Spiritului".
- "Aventura". - Da.
Cum merge treaba?
Când se întoarce fata aia care ţipă mult pe care nu o placi?
Adică Shay? Nu îmi displace.
Fata ei a fost bolnavă.
Roxy?
Până şi tu ştiai că are o fetiţă?
- Cum adică "până şi eu"? - Nu pricep!
Lucrăm împreună de cinci veri.
Cum a putut să nu-mi spună?
Chiar aşa de greu e să vorbeşti cu mine?
- La naiba, ce cald este! - Ce?
Nu o lua personal.
Uneori oamenii ţin nişte lucruri doar pentru ei.
Cel mai mult mă tem să nu-i dezamăgesc pe ceilalţi.
Părinţii mei au plătit foarte mulţi bani.
De parcă...
...se aşteaptă să mă întorc schimbat.
Cine se mai identifică?
Aşteptările astea înalte,
ale noastre sau ale celor din vieţile noastre,
pot fi distrugătoare.
Tot ce-ar trebui să aştepte lumea de la voi,
tot ce-ar trebui să aşteptaţi voi înşivă de la voi
este să faceţi tot ce puteţi.
Şi vă văd pe toţi făcând asta.
Ai fost drăguţ că ai spus asta.
- Te înţeleg, sau... - Mersi.
N-aş fi ridicat mâna,
dar mereu mă tem că mă va striga ea.
Ar trebui să împărtăşeşti... mai multe.
Da, doar că niciodată nu prea ştiu ce să spun.
Amber!
- Ne mai vedem. - Da.
E uimitor. Îmi dau seama că încep să fiu în formă.
Până şi plimbarea e mai uşoară. Nu mai răsuflu aşa de greu.
Mă simt grozav.
Data viitoare sigur voi vorbi.
Îmi vine să ţip de fiecare dată când suntem în cercul ăla.
"Niciun stres, cât încercaţi cât de mult puteţi"
"să slăbiţi până la o măsură acceptabilă."
Ţi s-a desfăcut şiretul.
Stai! Aşteaptă! Dumnezeule!
Amber a vorbit cu mine. Fără motiv!
Se pare că mă asculta.
Nici nu-mi amintesc ce am zis!
De ce am fugit aici?
În cabană spune ceva despre cineva pe care îl place?
Poţi să nu stai peste mine?
Scuze.
Nu prea vorbeşte despre nimeni pe care să-l placă.
Dacă se pomeneşte numele meu, poţi să vezi cum reacţionează?
Eu ţi-aş spune numele, pentru că...
Ai face-o?
Grozav.
Pe cine va alege burlacul nostru?
Asta e! Asta e.
În coş sunt nouă inele de ceapă.
Când vă spun numele, ieşiţi în faţă.
Shasta.
- Accepţi acest inel? - Îl merită.
Da' de unde? Îi era simpatică.
Recunoştinţă pentru faptele ei bune.
Următorul nume pe care îl voi striga...
...Albany.
- Tipule. - Ştiam eu!
Am poncho-uri.
- Ce faci? - Amestec cărţile.
O să-ţi arăt de data asta.
Şi pentru doiari...
Şase nu ajută... Şarpele îşi ia zborul.
Opt, tu încasezi glonţul şi dealerul ia domnişoara!
Două.
Egalez şi cresc miza.
Mă retrag.
- Da, şi eu. - De ce? Ai...
Nu ne spune ce avea.
Egalez. E amuzant.
Bine, fără milă. Citiţi şi plângeţi, copii!
- Nu aveam nimic. - Ştiam eu!
Vorbeşti mai piţigăiat atunci când minţi.
Am două perechi.
Culoare.
Trei de un fel. Ai un talent înnăscut.
Mulţumesc.
- Hei! - Trişează.
- Nu trişez. - Ce faci?
Joci jocuri de noroc cu copiii ăştia?
Jucăm pe macaroane.
Hai să jucăm pingpong.
Da, sună... Bine.
Mă bucur că fetiţa ta se simte bine.
Mulţumesc.
Pun pariu că am slăbit cel puţin 5 kg.
Nu-mi dau seama.
Pentru că mă vezi în fiecare zi.
Îmi dau seama după cum cad pantalonii pe mine.
Haide, ai grijă, grăsanule!
- Ce? - Termină! Vorbesc serios!
Băieţi, Amber e afară.
Ce caută aici?
Cred că te caută.
- Evident asta e. - Vizită conjugală!
Rămâneţi aici, băieţi, mă ocup eu de asta.
G, invit-o înăuntru!
Am venit să împrumut cartea.
Amber, n-ar trebui să fii aici, ci în cabana ta.
Da, scuze. M-am gândit doar...
- Amber, fă-mi un copil! - Piznarski!
E trecut de stingere. Întoarce-te în cabana ta.
Bine.
Dr. Rand, pot să...?
- Mai taci. Eu... - Scuze.
Îmi pare rău. Nu eşti tu de vină. Am o problemă.
Nu-l pot împiedica să scoată sunete.
Uită-te câte e-mail-uri!
- Doamne. - Părinţii.
Şi asta e înainte de cântărire. Stai să vezi după aceea.
Dr. Rand...
La un moment dat, în timpul "Aventurii Spiritului",
două dintre fete... nu mai erau de găsit.
- Una dintre ele era Will? - Will.
Şi Amber.
Înţeleg.
Va trebui să vorbesc cu amândouă, desigur.
Aşa-i. Normal.
George.
Vreau să ştii că văd.
- Ce vezi? - Ce ai făcut.
Chiar i-ai impresionat.
Nu de asta suntem aici?
Să-i ajutăm pe copii şi să le schimbăm vieţile?
Da.
Deci nu ştii de ce a venit seara trecută în cabana mea?
Nu i-am zis nimic.
Dar o vei face, nu-i aşa?
Pentru că trebuie să ştiu dacă mai sunt speranţe.
Voi încerca să aflu, bine?
- Creeeeiere! - Lasă-mă, Piz!
- Creeeeiere! - Tipule, lasă-mă!
Încetaţi cu toţii!
Piznarski!
Se pare că nu ne mai pasă de alergare.
Avem un comic!
Toată lumea râde?
Îmi pare rău, eu fac asta. Haide.
Da. Nimeni nu râde.
- Care e problema? - Niciuna.
Prostii! Nu-i adevărat!
În fiecare zi te văd făcând pe nebunul,
chiulind de la orice treabă.
- De ce? - Nu ştiu.
- Te-am întrebat de ce! - Nu ştiu, bine?
Te crezi mai bun decât mine?
- Asta este? - Nu.
Uită-te la mine, Piznarski.
Nu vrei să fii aici, nu-i aşa?
Vreau să fiu aici.
Nu te-am auzit!
Vrei să fii aici, Piznarski?!
Vreau să fiu aici, bine?
Atunci adună-te!
S-o luăm de la capăt, băieţi.
Nu-mi vine să cred cât de oribil a fost.
- Ştiu. - Dumnezeule.
Îmi pare atât de rău de el.
Nu-mi place să plâng în public. Sau în privat.
Iar ne obligă să purtăm costume de baie?
De fiecare dată.
Putem vorbi despre ceva care chiar să conteze?
Cum ar fi?
Încălzirea globală?
M-am săturat să aud peste tot despre cântărire.
Ţie ţi-e uşor să spui asta. Chiar ai slăbit.
Ce? Mai taci.
Nu aveai de gând să te îngraşi cât stăteai aici?
De ce mă iau toţi în serios?
Am zis asta doar ca să fac mişto.
Nu sunt idioată. Dacă faci atâta sport,
o să-ţi pierzi şi altceva în afară de minte.
Tu sigur ai făcut-o. Mai mult decât mine.
Nu cred că-i aşa. Şi, oricum, nu-mi pasă.
- Pun pariu pe şapca asta. - E şapca mea.
Nu. De câştig şi ai slăbit mai mult decât mine, păstrez şapca.
De câştigi tu, o capeţi înapoi.
N-o să pariez pe ceva ce e deja al meu, măgarule!
Du-te naibii! Am luat-o. Mi-am însuşit şapca.
Nu te lua de mine, Schonfeld! O să te aranjez!
Ai ceva ciudat în păr. Nu mişca.
Nu înţelegi de ce are nevoie capul meu!
Parcă aş fi Chewbacca!
N-o să particip la un pariu care e făcut
să demonstreze câte kilograme nu ai pierdut tu!
Crezi că n-am slăbit deloc?
Nu numărul contează. Ci felul cum te simţi.
Îmi pare rău. Cred că am agravat situaţia.
O să-ţi stea super drăguţ cu fusta asta.
Nu pot să port chestii de-astea. Parcă aş fi gravidă.
Ambien, te judeci aşa de aspru.
Eşti una dintre cele mai frumoase fete pe care le-am văzut vreodată.
Dar... ţi se pare că am slăbit?
Sigur că da. Pe bune, nu te stresa.
Anul trecut m-au scos din minţi.
Acum simt că pot... să mă relaxez.
Poftim. Citeşte numărul ăsta din "Seventeen".
Au un "Tratat de Pace cu Trupul". Tu ai nevoie de aşa ceva.
"Jur să nu-mi învinuiesc trupul pentru ziua mea proastă."
"Să reduc la tăcere vocea negativă din capul meu."
Şi să ştii că eşti frumoasă aşa cum eşti.
Încearcă să ţii minte, bine?
Da.
Amber? Drul. Rand te cheamă în biroul ei.
Bine.
- Ai probleme? - Nu. N-am făcut nimic.
- Şi rezerva de mâncare? - Nici vorbă. E îngropată.
Nu m-am atins de ea din prima săptămână.
De ce?
Ce cauţi aici? Ai probleme?
- Nici eu n-am făcut nimic. - Atunci probabil nu-i nimic.
Îl ştii pe Ian?
Prietenul tău sau tipul cel scund?
Ce? Nu, nu, nu. Nu suntem împreună.
- Deloc. - Scuze, eu doar...
Credem, dacă sunteţi mereu împreună...
Da, suntem prieteni.
Amber?
Amber, ştiu cât de mult îţi doreşti să fii aici.
Cât de mult ai muncit ca să fii aici.
Da?
Nu-i aşa că ai plătit singură pentru tabără?
Ba da.
Nu ai de ce să te simţi jenată.
- Cred că e admirabil. - Bine.
Şi cred, pentru că ai muncit atât de mult ca să vii aici,
că dacă s-a întâmplat ceva care încalcă regulile taberei
mi-ai spune.
Tu şi Will aţi plecat intenţionat din locul de tabără?
Mai vrei să-mi spui ceva despre acea zi?
Nu.
Îmi înţelegi grijile când am auzit că ai dispărut din nou.
Dar vreau să ştii că eu te cred că a fost un accident.
Văd cum te-ai schimbat, Will.
- Şi cred că e lăudabilă. - Nu m-am schimbat.
Văd cum ai devenit receptivă la această experienţă.
Mă rog.
- Ce ai în păr? - Nimic.
- Lasă-mă să te ajut. - Nu-i nevoie.
- Aş putea... - Îmi place aşa.
Nu mişca.
Bine.
Am reuşit! Şi... poftim.
Aşa e mai bine.
Aveţi emoţii din cauza zilei de mâine?
- Da. - Nu.
Câtă vreme nu e jumătate de kilogram, eu sunt mulţumit.
- Nu-i aşa? - Nicio grijă, Atena.
În regulă.
Asta voiam să spun. Îi urăsc pe cei ca el.
- Ce? - Îţi tot spune "Atena".
Nu, nu o spune în sensul ăla...
Încearcă doar să fie spiritual.
Pe bune, te deranjează? Că mă duc să vorbesc cu el.
Ian, nu-i mare brânză!
Îmi place.
Am vorbit. La "Aventura Spiritului".
- E chiar simpatic. - Dacă spui tu.
Te-ai gândit că poate eşti gelos?
Dacă m-am gândit? Normal că sunt gelos.
Sunt gelos pe oricine arată mai bine decât mine.
Nu asta e ideea.
Stingerea în cinci minute.
Nu aştept deloc ziua de mâine.
Stingerea.
Îi ador pe copii. De asta ţip.
Doar aşa îi fac să se trezească!
Oamenii spun că-mi pasă prea mult şi asta mă irită.
E drul. Rand! Dre. Rand!
Vino cu noi!
Nu beau niciodată bere.
Nici eu.
Mersi.
M-am bucurat să aud despre fetiţa ta.
Da. Am avut noroc.
Când ai sunat, ieri seară, păreai atât de calmă.
N-avea rost să intru în panică. La ce ar fi folosit?
Nu ştiam că ai un copil.
- Ce? - Nu mi-ai spus niciodată.
- Ba da. - Nu, nu mi-ai spus.
Nici tu nu ai zis că bucătarul e tatăl tău.
Dar aşa este, nu?
Da. Nu e niciun secret.
Seara trecută, când am intrat în camera de repaus,
juca poker cu copiii.
Le-am întrerupt partida.
M-am gândit că aşa ai fi vrut tu.
Nu-i poţi lăsa să joace poker, să parieze.
Sper că a înţeles asta.
A trebuit să o fac. Ţi-a spus ceva?
Da.
A înţeles foarte bine.
Ea stă cu mama ta când tu te afli aici?
Da.
Sunt foarte apropiate.
- Sunt mâncată de vie. - Da. Şi eu.
Doar îmi odihneam ochii.
Jucaţi poker cu copiii.
- Ce? - Eu răspund pentru ei.
Sunt responsabilă. Înţelegi măcar ce înseamnă asta?
Ce-mi bat gura? Normal că nu pricepi.
Nu e drept.
Nu, ştii ce nu-i drept, tată?
A fost amuzant. Întreabă-i pe copii.
Nu e drept să fii dată afară din propria casă
la 11 ani pentru că tatăl tău a jucat banii de chirie!
Ştiu ce-am făcut.
Regret ce-a fost. Dar ţine de trecut.
Nu, nu ţine de trecut. Eu trăiesc cu povara faptelor tale.
Nu ne-ai lăsat nimic şi trăiesc cu gândul ăsta.
Dot...
Am fost o proastă să am încredere în tine.
Tu, cu numele de pe braţ pe care îl tot ascunzi!
Cine este, tată? Ce mai ascunzi?
- Mai eşti aici? - Aici lucrez.
N-o să-i părăsesc pe copii pentru că sunt supărat pe tine.
Noroc.
Bine.
Hai s-o facem.
Bine.
Voi adăuga greutatea de-acum lângă cea iniţială,
care e deja trecută pe cartonaş.
Acum poţi coborî.
Te descurci foarte bine, Ian. Ţine-o tot aşa.
Ne mai vedem, George.
Ia-l şi distruge-l.
- E de rău? - Nu. Nici nu l-am văzut.
Nu vreau să ştiu.
Nu vreau să las o cifră să decidă felul în care mă văd.
Mă simt bine. Vreau să mă concentrez asupra chestiei ăsteia.
O idee isteaţă. Voi scăpa de el.
Eşti bine? Ce s-a întâmplat?
Nimic. A fost bine.
Am slăbit puţin.
A zis că mă descurc de minune.
Nu ştiu de ce mă simt aşa.
Pentru că este foarte greu şi mai ai o groază de muncit?
S-ar putea.
Da.
Ştiu.
Will. Cum te simţi astăzi?
Hai să terminăm odată, bine?
Ai grijă.
Sunt foarte mândră de tine.
Will...
- Bună. - Bună.
- O poţi ţine tu? - Da.
Mulţumesc.
Bine. Poftim.
Jumătate de kilogram?
Nu te descuraja. Orice trup e diferit.
Copii mult mai graşi decât tine
pierd primele kilograme mult mai uşor.
Ţine minte, nu-i o cursă.
- Deci? - Aveai dreptate.
- Am slăbit trei kilograme! - Bine!
Doamnelor, suntem pe val!
Diseară să ne punem măşti cosmetice ca să sărbătorim!
- Amber? - Bine.
Munceşte, fetiţo! Iubitul s-a întors, partea a doua!
Bună, Amber.
Mai vrei să ţi-o împrumut?
Nu-i nimic.
E noua mea figură de dans.
Logic, ştiam că am slăbit.
Nu ştiu de ce aveam atâtea emoţii!
Se vede. Arăţi grozav.
Cum ziceai că arăta înainte?
Nu spuneam nimic. Doamne!
- Cât ai slăbit, Will? - Pupă-mă undeva.
Unii dinte noi chiar au vrut să vină aici.
Şi poate că în ochii tăi suntem nişte idioate.
Dar nu am ce face.
Vreau să slăbesc.
Doar că...
Tu chiar asta vrei?
De-am trăi în secolul al XVI-lea şi toţi ar crede că aşa e frumos
şi că să fii slab e urât,
tot asta ţi-ai dori?
Nu trăim în secolul al XVI-lea, Will.
Ştii ce? Las-o baltă.
De ce nu te poţi bucura pentur mine?
Pentru că nu vreau să fiu infectată de porcăria asta!
Nu pot!
Asta e ultima.
Pune-o în grămadă, cu restul.
Poţi să termini? Trebuie să...
- Amber, aşteaptă. - Lasă-mă în pace.
Te rog, lasă-mă să-mi cer scuze.
- Las-o baltă. Sunt bine. - E vina mea.
Nu trebuia să las nimic să se întâmple între noi.
Am fost nedrept faţă de tine.
Nu e de parcă n-aş fi vrut.
Nu, ştiu.
De-aş fi participat la tabără sau dacă ai fi fost mai mare...
Însă nu este aşa. Eu trebuie să fiu...
Trebuie să fiu cel responsabil.
Ăsta e motivul real?
Pentru că poţi... Mie îmi poţi spune.
Amber, eşti...
Orice băiat ar fi norocos să fie cu tine.
Nu putem face asta... aici.
- Scuze. - Nu-i nimic.
Distrus! Cine mai vrea să joace?
E aşa de bine.
Grozav.
Nu, nu o trezi.
Doar... spune-i că am sunat.
Şi eu te iubesc, mamă.
Ai avut o zi grea?
Ştiu.
Deci...
Ai apucat să... ştii tu?
Să aflu? Despre Amber?
Las-o baltă. E o prostie.
Nu... N-am aflat nimic.
Nu-i nimic.
Şepcii tale îi place mai mult pe capul meu, bine?
Ia-ţi şi tu una!
M-ai tras de păr!
Care ţi se pare mai uşoară?
Pentru următoarea cântărire.
Eu sigur îmi scot cerceii la următoarea.
O mişcare isteaţă.
Şi fă pipi înainte. Chiar contează.
Asta-i bună.
Am aflat asta din "Coco on Love".
Te-au pus să slăbeşti la emisiunea aia?
Nu, dar era o probă unde se evalua greutatea
pentru că tipul voia o relaţie bazată pe sinceritate.
N-am putut niciodată să-i spun unui tip cât cântăresc.
Lui Trent i-am spus greutatea mea. Şi el pe a lui.
Subtitrare de Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro