Relaxează-te. Respiră.
Eşti cea mai bună persoană ce ortografiază din acest concurs.
Nu o lăsa pe Mei Ling...
Nu o lăsa pe Mei Ling sau pe Ravi să te intimideze.
Crezi că mama va veni?
Iubito, trebuie să te concentrezi. Bine?
Chang, Torres, Gaines,
vă rugăm să veniţi pe scenă.
Noi suntem. Poţi face asta.
Da.
Poţi face asta.
LaodIcean.
Laodicean.
E corect.
Concurentul 8 către microfon, te rog.
Pedagog.
Aş putea...
Aş putea să obţin o definiţie, vă rog?
Mentor sau instructor.
Pedagog.
Pot şti limba de origine?
Limba de origine este latina.
Pe...
Da...
G. ..
O... g...
Ce să fac?!
Ce-ai păţit?
Nu ştiu. Eu...
Să cheme cineva o ambulanţă!
Marvasmar are plăcerea de a vă prezenta:
Past Life Sezonul 01, episodul 04 "Saint Sarah"
- Hei, mamă. - Neaţa, Katy.
Se pare că voi doi, în sfârşit, v-aţi înţeles.
Ei bine, are respiraţia grea precum are Victor.
Adevărul este că, e într-un fel reconfortant.
Hei, ai văzut... ibricul de cafea?
În stânga sus, nord-est.
Filtre.
Dulapul inferior, partea de sud-vest.
Te-ai decis să-mi rearanjezi întreaga bucătărie.
Se numeÅŸte Feng Shui.
Åžtiu cÄƒ, de obicei, nu mÄƒ iau dupÄƒ acest tip de lucruri,
dar a fost o emisiune specială la Oprah.
Se presupune a fi un mod pentru a crea spaţiu în viaţa ta
pentru ca binele să vină... sănătate, prosperitate.
Ştiu ce este Feng Shui.
Un prieten frumos.
Serios?
Mamă...
Chiar mă bucur că te-ai mutat aici...
E doar temporar, dragă.
Dar nu-mi încurca partea legată de cafea.
E împotriva regulilor. Bine?
Sarah Gaines, tânăra care a fost spitalizată săptămâna trecută,
după ce mâinile ei au început să sângereze în timpul unui concurs televizat de ortografie la nivel naţional,
se află în centrul unor dezbateri ştiinţifice şi spirituale...
Oh, săraca.
...cei din spitalul din New York au spus că sunt leziuni inexplicabile, cicatrici,
în timp ce mulţi cred că e posibil să fi asistat la un fel de miracol.
Hei, nu este cumva biroul tău?
Au fost acolo de câteva zile,
peste tot în stradă. I-am văzut ieri.
Unde te duci?
Să muncesc. Nu mai pot sta întinsă şi să privesc.
Eşti sigură că asta e o idee bună?
Dr. Tuck părea cam supărat.
Îşi apără teritoriul, ca întotdeauna.
Spune-mi ce ai aflat.
Ei bine, am petrecut o săptămână cu ea, şi nu există nici o etiologie.
Sângele este normal.
EKG e curat.
Testele nu arată nimic fiziologic ce ar cauza hemoragia.
Cu alte cuvinte, nu avem explicaţii medicale.
Diagnosticul de lucru este purpura,
sau Sindromul Gardner-Diamond.
Vânătăi spontane cauzate de situaţiile psihologice extreme de stres.
- Cum ar fi un concurs de ortografie. - Hei, am participat la concursuri de matematică când eram copil. Nici nu-ţi închipui.
Dar nu sunt vânătăi. De fapt, a sângerat, nu-i aşa?
Aşa se pare. Cum am spus, trombocitele sunt normale,
şi nu există nici antecedente de vasculită, sau probleme de coagulare. Tuck nu a putut găsi nimic în neregulă.
Ei bine, poate că nu a căutat în locul potrivit.
Trebuie să vorbesc cu fata.
Va trebui să treci de tatăl ei mai întâi.
Îi spun Saint Sarah (Sfânta Sara).
Ah. A devenit deja un brand.
Pot să pariez că îndrăgeşte asta conducerea.
Deci, eşti psihiatru?
Doctoratul l-am dat, de fapt, în cercetare cognitivă,
dar am lucrat cu pacienţii care au suferit
datorită amintirilor traumatizante cauzate de evenimente
ce s-au întâmplat în vieţile lor anterioare.
Amintiri? Deci, s-ar putea să fie toate în capul ei.
Este un pic mai complicat decât asta,
Dar Sarah a fost văzut de o jumătate de duzină de medici foarte calificaţi,
cum este şi dr. Tuck,
şi nu există încă nici un diagnostic ferm.
Nu am exclus cauzele psihogene.
Ar putea fi indus de stres de către concurenţă.
Dar ai mai fost la alte concursuri de ortografie înainte, nu?
Ai avut vreodată o problemă ca asta?
Psihogenă,
care ştiu că, probabil, o poţi ortografia,
înseamnă că mintea cauzează probleme corpului,
dar aici, cred că e ceva mai mult decât mintea ta.
Cred că, de fapt, ai amintiri
care, fizic te fac să fii bolnavă.
Ea a fost captivată de microfon, l-a strâns atât de tare că, m-am gândit, poate...
Tată, nu a fost asta.
Ce aş dori să încerc este terapia de regresie.
O ducem pe Sarah într-o viaţă anterioară
şi vom vedea dacă putem să ne dăm seama ce a făcut ca mâinile să sângereze.
Este... este periculos?
Nu. Ea va fi bine.
O voi monitoriza cu atenţie pe tot parcursul procesului,
dar vom avea nevoie de permisiunea ta.
Bună. Îmi plac dungile tale.
Ele sunt şosetele mele ce-mi poartă noroc.
Mama mi le-a dat.
Cred că ele nu au funcţionat şi de data asta.
Ei bine, ele sunt încă extrem de drăguţe.
Ce se întâmplă cu mine?
Asta este ceea ce încercăm să aflăm.
Tata mi-a spus că dvs. credeţi în reîncarnare.
Cam ciudat, nu?
Nu ştiu.
Eu sunt cel care a avut o hemofilie la TV.
Bună.
Eşti gata?
Bine, Sarah,
te voi conduce printr-o hipnoză ghidată.
Tot ce trebuie să faci este să respiri frumos, adânc
şi să încerci să te relaxezi.
Poţi închide ochii dacă vrei asta.
Eşti la campionatul de ortografie.
Este rândul tău.
Cuvântul tău este "pedagog".
Pe...
D...
Nu se va opri.
Ai auzit un ritm?
Ceasul, ticăitul,
nu-l pot scoate din capul meu.
Devine neclar acum.
Bine, Sarah, nu te lupta. Las-o să vină. Lasă să se reverse peste tine.
- Nu vreau să merg acolo. - E-n regulă, Sarah. Sunt aici.
Nimic rău nu ţi se va întâmpla. Du-te. Este bine. Eşti bine aici.
Este întuneric. Sunt într-un metrou, în subteran.
Mergem rapid.
Este zi.
Părăsim tunelul.
Am văzut un semn.
- Citeşte-l. - E...
Sunt litere şi cifre.
NR-4-5.
Şi, de asemenea, stele.
Sus, pe cer?
Nu. Nu. Diferite.
O faţă. O faţă.
Descrie-mi faţa.
Un înger,
o statuie.
Sunt speriată.
Bine. Bine, scumpo. Bine.
E-n regulă.
Bine. Ne putem opri.
E bine?
S-a descurcat de minune.
Bine, scumpo. Bine.
Nu poate fi meningită.
Nici septicemie. Numărului de trombocite e normal.
Hei, asta e interesant. Deficit de vitamina C.
Poate că, micul geniu are scorbut.
- Care este problema? - E o pierdere de timp.
Literele văzute de Sarah, sunt destul de sigur că sunt de la o linie de metrou din New York.
Am verificat alte sisteme,
dar NR45 este destul de exact.
A spus că se mişca prin întuneric.
Da, apoi lumina. Da.
Sunt 6 locuri în care linia iese din tunel,
dar nu pe aproape de nici-un fel de statuie de înger.
Cea mai apropiată e aceasta.
Da. Nu e asta.
Înfricoşător, totuşi.
Stai puţin.
NR45 este un expres, nu-i aşa?
Da, cred că da.
Uită-te la această hartă veche. Acum 13 ani, era local, şi se intersecta cu NR aici.
Acesta este... e un tunel.
Nu văd niciun parc.
După asta te-ai uitat, nu?
St. Santry.
Mi se pare că seamănă cu un înger.
Asta e. Asta am văzut.
E atât de ciudat.
Nici nu am fost în această parte a oraşului.
Dar soţia ta? A adus-o vreodată pe Sarah aici?
Nu cred.
Să mergem, să vedem.
Sarah.
Oh, Doamne.
Ce i se întâmplă?
Se întâmplă din nou! Fă-l să se oprească!
Se întâmplă din nou!
Fă- l să înceteze... Opreşte-l!
E-n regulă.
V-am spus, am terminat cu voi.
Aţi putea să ne lăsaţi în pace?
Vă rog să mă lăsaţi să vă explic.
Aţi spus că o ajutaţi,
dar aţi înrăutăţit situaţia.
Prima dată mâinile, acum capul sângerează?
O duc înapoi la medicii reali.
Tot ce vreau este să o ajut pe Sarah.
De ce?
Pentru a putea scrie o carte?
Să poţi merge la TV, să spui lumii că ai rezolvat Sfântul, ciudatul, sau cum i-ar mai spune.
Vreau să o ajut, pentru că pot face asta.
Asta fac.
Şi dacă nu o fac,
se va înrăutăţi.
Medicii au spus că e vina mea,
că stresul de la ortografie
o face să-i fie rău.
E multă presiune pentru un copil.
Structura, disciplina,
ea are nevoie de asta, de când a plecat mama ei.
Sarah e un copil foarte talentat.
Are potenţialul de a fi cel mai bun.
Copiii atât de inteligenţi, au nevoie de o provocare.
Uneori... uneori, au nevoie doar de o îmbrăţişare.
Îmi pare rău. Nu am...
Uite, eu nu sunt părinte.
Nu îmi pot imagina cât de greu trebuie să-ţi fie de unul singur.
Dar tot ce vreau este ce e mai bine pentru Sarah,
la fel ca tine.
Deci, vă rog, domnule Gaines, lăsaţi-mă să vorbesc cu ea.
Pot să o ajut.
Promit.
E în dormitorul ei.
Bine.
De câţi bani vorbim?
Nu ar trebui să spun, dar...
între noi, fie vorba,
clientul meu a fost un om foarte bogat, are o moşie mare.
Eu chiar nu-mi amintesc numele acesta.
A fost nepotul său. A fost student aici, în 1997.
Dacă aş putea să mă uit prin înregistrări, poate voi găsi o adresă, şi să dau peste acest domn norocos.
Da, Xander?
Scuzaţi-mă. Uşa de la camera d-lui Blair e încuiată.
Am cheile.
Asta ai jucat ieri?
Cel mult aş fi putut face beţisoarele.
Toţi studenţii dvs. sunt atât de vorbăreţi?
Dăruirea necesară unui fenomen muzical
uneori încetineşte dezvoltarea de aptitudini sociale.
Şi, ce spui?
Păstrare evidenţelor nu e punctul meu forte.
Fii invitatul meu.
E un spectacol de gătit?
E numit "Proba de gătit americană".
Săptămâna trecută, câştigătorul a făcut acest tort dintr-o vată de zahăr.
Nu!
Da. A fost cam îndesat.
Tatăl tău ştie despre asta?
Glumeşti? Ar trebui să studiez.
Ar înnebuni.
Oh, aproape că am uitat.
Ţi-am adus ceva.
M-am gândit că, din moment ce şosetele norocoase nu mai au efect...
Acesta este un înger.
E îngerul tău.
Când regresiile devin prea înfricoşătoare,
el te va proteja.
Serios?
Ei bine, nu, nu prea.
Dar introducând un obiect de tranziţie
unui pacient ce-şi proiectează teama
e un foarte eficient instrument terapeutic.
Şi arată foarte drăguţ pe tine.
Ştiu că toate acestea sunt cu adevărat înfricoşătoare pentru tine.
Dacă devine prea mult, ne putem opri.
Vreau doar să fiu normală din nou.
Bine.
- Dr. McGinn. - Da?
Partenerul dvs e afară.
Dr. McGinn, Sarah e pacientul dvs acum?
Nimic de comentat.
Este adevărat că Talmadge e un centru pentru percepţii extrasenzoriale şi capacităţi paranormale?
- Nu, nu e. - Şi cu ce vă ocupaţi?
A spus, "fără comentarii", aşa că, renunţaţi. Nu aveţi nimic mai bun de făcut?
Miroşi a praf.
Nu întreba.
Am avut o pistă la şcoala de muzică.
Un student pe nume Marcus Griffin
s-a sinucis acum 13 ani, cu 3 zile înainte ca Sarah să se fi născut,
aşa că, timpul de...
oricum i-ai spune, se potriveşte.
- Timpul de însufleţire. - Corect.
Ei bine, m-am gândit şi eu la o migraţie apropiată.
- Are sens. - Ce apropiat?
Migraţie. 68% din suflete
se reîncarnează în apropierea locului decesului din viaţa anterioară.
Le place să fie în apropiere.
- De unde ai obţinut aceste statistici? - Studii longitudinale, în principal.
Ştii ce? O iau pe Sarah să-i facem o vizită familiei acelui băiat.
Poţi verifica raportul poliţiei cu privire la sinucidere?
- Foarte frumos lucrat. - Te vei descurca de una singură?
Da, vom fi bine. Sună-mă mai târziu.
Deci, aţi spus în telefon că Marcus a fost nepotul dvs.
Fratele meu a fugit când Marcus era doar un copil,
iar mama sa, ei bine, nici ea nu a fost de prea mult ajutor.
- Deci, l-ai crescut. - Am încercat să dau tot ce pot.
În clipa în care am văzut cât de talentat era,
am ieşit şi am cumpărat pianul.
Da.
Marcus a stat acolo şi practica ore întregi.
Profesorul său a spus că el era cel mai sârguincios din toată şcoala.
A avut atât de mult potenţial.
A fost foarte mândru de asta.
Sarah, eşti bine?
Ştiu că e o întrebare dificilă,
dar, de ce s-ar fi sinucis un tânăr atât de promiţător?
Un copil are nevoie de părinţii săi.
Este ceva natural.
Am încercat să-i dau tot ce avea nevoie,
dragoste şi grijă, şi...
Cred că nu a fost suficient.
E-n regulă?
Da. Nimeni nu a mai cântat de ani de zile.
Vă rog.
Menuet în G-major.
Era favorita lui Marcus.
Cum ai ştiut?
Habar n-am.
Nu ai mai cântat-o înainte...
Nu-i aşa?
Nu.
Eşti Marcus?
Nu a fost vina ta.
Deci, Marcus a fost personalitatea anterioară a lui Sarah.
Da, dar problema e să aflăm ce încearcă sufletul să spună.
Sarah, la şcoală de muzică,
continua să spună că trebuie să-l oprim,
că se întâmplă din nou.
Marcus s-a sinucis.
Crezi că Sarah a încercat să se sinucidă?
Îngrijorată că are un tată prea puţin tolerant, şi...
o mamă ce a abandonat-o. E un risc ridicat.
Poate că Marcus s-a întors s-o oprească.
Am primit raportul poliţiei despre moartea lui Marcus.
Minunat.
Sunt destul de sigură că Marcus este omul nostru.
Ce-ai aflat?
Copilul s-a împuşcat în cap într-o noapte
lângă un şantier feroviar vechi.
Un foc de armă în tâmpla dreaptă. Nu e prea plăcut.
Asta explică de ce a sângerat Sarah la cap în regresia ei.
- Este groaznic. - Există un martor.
Serios?
Dar nici o declaraţie.
Tu eşti cel care a chemat poliţia, dar declaraţia ta nu e la dosar.
Cum am spus, nu vreau să vorbesc despre asta.
Uite, nu vrem să-ţi creăm probleme.
Ştim că a fost o sinucidere. Vrem doar să ştim de ce s-a întâmplat.
- După 13 de ani? - Pentru familia lui.
Suntem prieteni ai lor.
Eram ghemuit în triajul feroviar vechi.
Acolo m-a găsit.
Nu voi uita niciodată faţa acelui puşti.
Avea pistolul îndreptat spre mine.
Dar s-a împuşcat singur.
Nu, a vrut să mă împuşte.
Am crezut că eram un om mort.
Am căzut în genunchi, şi am început să mă rog.
I-am promis lui Dumnezeu că, dacă voi trăi, mă voi schimba radical.
Următorul lucru care-l ştiu, a fost că, puştiul şi-a îndreptat pistolul spre capul său şi a apăsat pe trăgaci.
Şi niciodată n-ai spus detectivilor asta?
Eram un om al străzii atunci.
Am avut o problemă de substanţă.
În plus, nici nu le păsa ce se întâmplă cu tipi precum eram eu.
- Ce vrei să spui? - Cineva se tot plimba, şi omora tipi fără adăpost în acea vară.
2 dintre ei au fost împuşcaţi mortal în acea curte unde dormeam.
- Şi crezi că a fost băiatul ăsta? - A îndreptat pistolul spre mine.
După sinuciderea lui, crimele s-au oprit.
Spune-mi tu dacă a fost un criminal.
- Hei, străine. - Hei. Îmi place noua fotografie. Drăguţă.
În 4 ani ca partener, acesta e primul compliment ce mi l-ai dat vreodată.
- M-am referit la javră. - Foarte amuzant. Jos.
Şi, dacă ai tras vânturi în scaunul meu...
Încă stilată, Sampels.
As vrea să pot spune acelasi lucru pentru tine.
Cum e noul angajament? Ai prins vreo fantomă în ultima vreme?
- Plăteşte facturile. - La fel şi securitatea privată,
ceea ce fac majoritatea atunci când sunt concediaţi din poliţie.
Să am ecusoane nu e de mine. Şi noi nu prindem fantome. Reparăm suflete.
Nu crezi cu adevărat acest rahat.
Şi dacă ţi-aş spune că am fost Genghis Khan într-o viaţă anterioară?
Aş spune că, încă mai bei prea mult.
Cum s-a întâmplat, apropo?
Oh, ştii, aveam de gând să renunţ, dar nimănui nu-i place cei care renunţă.
Deşteptule. Nu ştiu cum a putut Lauren să te suporte.
Scuze.
Asta a fost...
Oricum, 2 tipi fără adăpost ucişi, triaj, 1997.
Poţi să-mi aduci dosarul sau nu?
Ai de gând să te înţelegi cu McElhenney, sărind peste mine după aceea?
- Probabil că nu. - În acest caz, îl ai.
Copilăresc.
Iar vecinul tău din 2F cântă la violoncel.
Pregatire clasică.
Oh, ei au un papagal.
Ah. Explică multe.
Ar trebui să îi acoperim
şi să invităm unii dintre prietenii mei.
Haide, Katy.
Haide să facem ceva distractiv.
- M-am plictisit. - Bine.
O degustare de vinuri.
Să luăm fabuloasa brânză de la magazinul din colţ.
Sigur, mama. Tot ce vrei.
Uită-te la tine.
Te-ar ucide dacă pui puţin ruj?
Vulturii.
Bună. Am venit să mă întâlnesc cu Kat... hei.
Oh, Phoenix. Phoenix.
Phoenix, haide. Scuze.
E-n regulă.
Oh, Price. Bună.
- Hei. - L-ai cunoscut pe Phoenix. Ea e mama mea, Laney.
- Îmi pare bine de cunoştinţă. - Şi mie.
Eu lucrez cu Kate la Talmadge.
- Chiar aşa? - Da.
Urma să luăm cina. N-ai vrea să ni te alături?
Doar dacă nu trebuie să te întorci la prietena ta
sau altceva semnificative.
De fapt, mi-ar face plăcere, dar am venit cu treburi oficiale.
Ce păcat.
Da. Scuzaţi-mă.
Vino... intră.
- Ce s-a întâmplat? - Marfa livrată de la prietenii mei din Omucideri.
Vrei să mă luminezi?
Tipii fără adăpost,
au fost ucişi cu aceeaşi armă cu care s-a împuşcat Marcus,
şi uită-te la mâinile lor.
Da. Oh, Laney, asta e ceva ce, probabil că nu vrei...
Oh, dragă. Suntem din Texas. Vin?
Nu, mulţumesc.
Mulţumesc.
Marcus a avut cicatrici pe mâinile sale când l-au găsit,
şi avea tăieturi în ambele palme.
Aşa se explică sângerarea mâinilor lui Sarah.
Stai. Dacă ea a fost Marcus într-o viaţă anterioară,
atunci s-ar putea ca ea să trăiască o regresie fizică a rănilor,
la fel cum a fost cu sângerarea de la cap.
Criminalii în serie au un fel de semnătură, dar ei nu o lasă, de obicei, şi pe ei.
Dacă Marcus a mutilat mâinile victimelor sale,
de ce s-a înjunghiat singur, şi de ce ar fi...
de ce ar opri crimele, să întoarcă arma asupra lui?
Nu ştiu,
dar, Dumnezeule, Price, acesta e tânăr.
E greu de crezut că un băiat de 13 de ani, ar putea fi capabil de acest lucru.
Ambele crime s-au întâmplat în triaj,
şi mă gândesc să o ducem pe Sarah la locul crimei
să vedem dacă putem obţine nişte răspunsuri.
Aş putea vorbi cu Kate singure?
Bine.
Vom arunca o privire prin jur.
Ascultă, dacă nu te simţi în stare...
Acei oameni de lângă casa mea,
cred că sunt o sfântă,
dar nu sunt.
Dacă am fost o persoană rea?
Dacă acesta este motivul pentru care mama m-a părăsit?
Nu, dragă, nu.
Sarah...
Tu nu eşti rea.
Dacă am fost acel băiat, atunci...
Asta este viaţa ta.
Bine? Asta a fost viaţa lui.
Atunci de ce nu vrea să mă lase în pace?
Oh, dragă, nu.
Se va termina totul înainte să-ţi dai seama.
Promit.
E-n regulă.
Bine.
Aici.
Aici s-a întâmplat.
A fost un om?
Era pe jos, un om fără adăpost.
Trebuia să-l împuşc, dar nu pot.
E altcineva.
Mi-a luat arma, şi a...
Arma, asta ai văzut.
Acum un cuţit.
Mâinile lui.
Nu l-am ucis,
dar m-am uitat, iar el a vrut ca eu să mă uit.
Ştii ce să faci.
Cine a vrut să te uiţi?
Nu ştiu.
Bine, Sarah. Sarah, eşti bine. Eşti bine. Eşti bine.
Eşti bine.
Whatley.
Hei, eu sunt.
Ştii acele crime a celor fără adăpost din '97?
Am verificat modus operandi. Aşa cum mi-ai cerut.
Da, ce-ai găsit?
A fost ucis în Central Park acum 2 zile.
Un tip ce făcea jogging l-a găsit lângă adăpostul bărcilor.
Nici un martor.
Este cum a spus Sara.
Se întâmplă din nou.
Regresiile lui Sarah ne-au condus la Marcus.
Sinuciderea lui a fost legată de împuşcarea
a 2 oameni fără adăpost în '97.
Iar noaptea trecută, am a aflat de la Sarah
că Marcus a fost acolo, dar el nu a tras în nimeni.
Cu 2 zile în urmă, o altă crimă cu acelaşi mod de operare.
Asta înseamnă că făptaşul este încă acolo.
Avem un criminal în serie în libertate.
În 1997 a fost ultima crimă.
Asta a fost acum 13 ani.
Am putea avea un criminal la indigo.
Nu, dar putem dovedi că este aceeaşi persoană.
- Dacă Marcus a ştiut identitatea criminalului... - Asta înseamnă că şi Sarah o ştie.
Iată ce am obţinut din regresiile ei. Un menuet, o şcoală de muzică, un metronom...
Care era cuvântul pe care Sarah îl ortografia atunci când ea a regresat?
Pedagog.
E un profesor.
Iată declanşatorul.
Aceştia sunt profesorii care au lucrat acolo în 1997.
Nu te grăbi.
- Poate că nu e pista bună. - Nu. Noi nu greşim.
Doar că ultima regresie de azi noapte a fost intensă.
E speriată. Ea va rezista dacă o ducem acolo din nou.
Şi, ce facem?
Eldrick Blair.
Cuţit.
Sarah?
Dacă nu faci asta, voi găsi pe altcineva,
cineva mai bun.
A fost un test.
Şi cealaltă.
Bine.
Mâinile tale...
El te-a pus să o faci.
A fost un test.
Şi l-ai trecut.
Ştii ce să faci.
Eşti pregătit.
Suntem în triaj acum.
Cautam pe cineva slab
să-i pot arăta dl Blair ce am învăţat.
Acesta este omul.
Se roagă.
Blair a vrut să-l omori.
Nu am putut.
Sarah, e-n regulă.
Nu am putut s-o fac.
Nu am putut.
Va fi bine, dragă.
Ce fel de monstru ar învăţa un copil să omoare?
Uciderea e actul final de putere pentru aceşti nemernici. Să pui pe altcineva să o facă pentru tine, e de două ori mai bine.
- E o chestie de control. - Este vorba de dominaţia criminalului asupra unui partener mai slab.
Aminteşte-ţi de Leopold şi Loeb, sau
ce i-a făcut Muhammad acelui copil Malvo,
a împuşcat necunoscuţi cu o armă cu lunetă. E o boală.
Au trecut 13 ani de la crimele anterioare.
Dacă Blair e criminalul, atunci de ce a aşteptat atât de mult timp pentru a porni din nou?
Ei bine, cred că i-a luat ceva timp cu Marcus, l-a periat, s-a jucat cu slăbiciunea şi vulnerabilitatea sa.
- E nevoie de timp pentru a dărâma un alt copil. - Deci, atunci când Sarah a spus că se întâmplă din nou...
Parerea mea este că Blair şi-a găsit un alt student, un nou ucenic care să-l ajute cu crimele.
E atât de groaznic. E de-a dreptul malefic.
De aceea o să-l prindem, Kate.
Dl Blair, trebuie să vorbim cu dvs
despre un fost student, Marcus Griffin.
Poftim?
Sunt sigur că vă amintiţi numele.
Te recunosc.
De la fetiţa de la TV.
Tu eşti, medicul cu reîncarnarea.
Cred că l-ai învăţat pe Marcus mai mult decat sa cânte,
adică, să folosească o armă, de exemplu.
E absurd.
Marcus a fost un student extrem de talentat.
Moartea lui a fost o tragedie.
Dar moartea a 2 oameni fără adăpost? A fost moartea lor tragică?
Nu am nici o idee despre ce vorbeşti.
Ştiu ce eşti.
Sunt un profesor de pian, aşa cum am fost întotdeauna.
Mâinile. Totul este despre mâini, nu-i aşa?
Dacă nu luaţi mâinile de pe mine...
Ce e? Mă împuşti?
Hmm?
Dacă ai putea dovedi un cuvânt din toate acestea,
aş vorbi cu poliţia, chiar acum,
nu cu voi doi.
Trebuie să ştim cine sunt studenţii dvs.
Asta nu e grija dvs.
Voi doi sunteţi un cuplu de şarlatani.
M-aş fi enervat dacă nu aş fi fost atât de amuzat.
Acum, dacă mă scuzaţi,
trebuie să mă pregătesc.
Minunat.
Acum ce facem?
Nu ştiu. Totuşi, i-am speriat colivia. Tipul e un ciudat.
- Price...
- Ce e? - Uită-te la asta.
În prima regresie, Sarah a spus că a văzut stele, dar nu pe cer.
Mătuşa lui Marcus mi-a arătat o diagramă ce arată exact ca asta.
Acesta este sistemul lui Blair de recompensă.
Spui că Blair utilizează autocolante pentru a face copiii să ucidă pentru el?
Totuşi, e cum ai spus.
Dacă puştiul cedează suficient, el...
El o să fie obiectul oricărei forme de control.
Nu e vorba de autocolante.
Ci de ce reprezintă.
Şi uite. Uită-te la asta.
Studentul cu cele mai multe stele este singurul care va cânta de două ori în recitalul de la sfârşit.
Acesta e studentul preferat al lui Blair,
studentul său stelar, la fel ca Marcus.
Xander Daniels. L-am întâlnit în biroul directorului,
şi l-am văzut din nou în hol atunci când Sarah a găsit metronomul.
O voi suna pe Sampels, să vedem dacă ne poate face o favoare.
Nu, nu, nu. Voi merge eu.
- Kate, eu... - Pot să-l găsesc.
Tu... stai aici şi urmăreşte-l pe Blair.
Eu voi fi bine.
Unde a plecat profesorul tău?
Ştii cât de mândru sunt de tine, Xander?
- Da. - Eşti un student excelent,
unul dintre cei mai buni ce i-am avut vreodată.
Nu ştiu ce voi face dacă mă vor ţine departe de tine.
Ce vrei să spui?
Ei bine, dacă... dacă voi merge la închisoare...
Ei bine, nu. Nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu.
Nu. No. Uite, nu voi... Nu voi lăsa să se întâmple asta.
Nu vei lăsa să se întâmple asta? Vei face orice să-i opreşti?
Da.
Bine. Bine.
Atunci, faci ce spun eu.
Fata asta este problema, Xander.
Nu putem să o lăsăm să ne oprească să fim împreună.
Iar tu eşti menajera?
Sunt Christina.
Bună. Sunt Kate. Îmi pare bine să te cunosc.
Ascultă, ştiu că asta ar putea suna ciudat,
Dar mi-am făcut griji despre unele lucruri care se întâmplă în acea şcoală,
şi am vrut să vorbesc cu părinţii lui Xander cu privire la asta.
Sunt plecaţi din oraş. Ei călătoresc mult.
Oh. Ei bine, ştii, poate că ai putea să mă ajuţi.
Xander a spus ceva recent despre unii dintre profesorii lui?
Nu. El nu îmi mai spune multe aşa cum făcea odată.
Pentru a fi sinceră, s-a schimbat foarte mult
încă de când a început orele la acea şcoală.
- Cum aşa? - Capricios, preocupat...
Săptămâna trecută, am observat că avea tăieturi pe mâinile sale.
El mi-a spus că a spart un pahar şi aşa s-a rănit,
dar am verificat în bucătărie, şi nu s-au spart pahare.
El a minţit.
Cred că este deprimat.
De aceea s-a tăiat.
Tăieturile, au fost în palme?
Da. De unde ştii?
Ascultă, Christina, trebuie să-l găsesc pe Xander cât mai curând posibil. Ai idee unde ar putea fi acum?
Nu, nu, nu. El... el a primit un telefon şi a plecat,
şi-a uitat şi geanta acasă.
- Sunteţi pregătiţi? Unde e Sarah? - E chiar aici.
E bine, dar ea nu merge nicăieri
până când nu-mi explicaţi ce se întâmplă pe aici.
Voi explica, dar trebuie să o scot de aici.
Acum, haide. Adu-i geanta ei şi ne întâlnim în maşina albastră.
- Bine? - Da. Bine.
Uită-te jos. Uită-te jos.
Scuzaţi-ne.
Opreşte-te!
Înapoi!
Xander, ştiu de ce faci asta. Am înţeles.
Cum de ştii numele meu?
Pentru că ştiu cine te-a trimis...
profesorul tău, dl Blair.
Trebuie să o ucid. Dă-te din drum.
Ştiu că este important pentru tine.
Mişcă-te, bine? Vă voi împuşca pe amândouă. Te rog să te mişti.
Xander...
Xander, ştiu că vrei să-l mulţumeşti,
dar dacă tragi, Xander, nu va exista nici o cale de întoarcere.
Nu, el e profesorul meu. Eu fac ce spune el.
- El se foloseşte de tine. - Nu, sunt special.
Uite, din toţi ceilalţi studenţi, m-a ales pe mine. Sunt special.
Xander, aruncă arma!
Nu, nu, nu! nu, nu, nu! Sarah, nu!
- Pleacă de lângă mine! - Nu, nu, nu. Sarah, nu.
Nu fi speriat.
Nu mai trebuie să faci ce spune dl. Blair.
Nu ştii.
Nu-l cunoşti.
Nu, dar Marcus a făcut-o.
Ştiu ce te-a pus să faci.
Dar de data asta, poţi să spui nu.
Bine.
Hei, puştiule, s-a terminat. Bine?
Eşti bine?
Sarah?
Vino aici.
E-n regulă.
E-n regulă. L-am prins.
Bine lucrat. Bine lucrat.
Ţi-ai adus arma aşa cum ţi-am spus?
Nu va mai face ce-i spui. Nimeni nu va mai face.
Nu! Nu! Nu!
Opreşte-te!
Armă!
Nu! Stai!
Verifică-l.
Împachetaţi-l.
- Vrei să vorbim despre asta? - Nu. Unde este ciocolata?
Eşti sigură?
Da. Batoane mici, atât de mari.
Katie.
Lucrurile au fost puţin stresante astăzi.
Dar sunt bine.
Sunt doar epuizată. Asta e tot.
E cumva planta din dormitorul meu?
Da. Arată bine, în bucătărie, nu?
Arăta bine şi în dormitorul meu.
- Ştii ce trebuie să faci? - Ce anume?
Să-l suni pe drăguţul de Price.
Să ieşi. Să mergi la un film sau ceva.
El e singur, e un gentleman,
şi, cum îţi spun mereu,
e un motiv pentru tot,
ceea ce înseamnă că trebuie să fie un motiv
ca voi doi să lucraţi împreună.
Am dreptate?
Oh, mamă, nu mă deranjează că te-ai mutat aici,
şi nu mă supăr că ai ales să-mi rearanjezi casa,
sau că-mi ascunzi chiar şi alimentul favorit,
şi chiar mă bucură compania ta,
dar nu pot avea grijă de tine, aşa, pentru totdeauna.
Oh, scumpo.
Crezi că tu eşti cea care are grijă de mine?
Iată. Îţi plăcea congelată când erai copil.
Marvasmar a avut plăcerea de a vă prezenta:
Past Life Sezonul 01, episodul 04 "Saint Sarah"