Sunt Gossip Girl, singura voastră sursă
despre vieţile scandaloase ale elitei din Manhattan.
Ce e aşa de important, Jenny?
Holland e pe cale să le spună totul.
Adevărul despre tine şi Holland, că aţi vrut să îl despărţiţi
- pe tata de Lily. - Ar trebui să chemăm poliţia.
- Dacă aşteptăm, va pleca de tot. - Am ajuns la tata înaintea poliţiei.
Presupun că acum ştii de ce nu îţi spun anumite lucruri.
- Îţi mulţumesc că ai venit cu mine. - Vrei să vorbeşti despre asta?
Nu văd ce e rău în faptul că vreau ca vieţile noastre să se întoarcă la normal.
Tu trebuie să te întorci la normal.
O sa te aştept pe acoperişul clădirii Empire State.
La şapte şi un minut îmi voi închide inima faţă de tine pentru totdeauna.
Nu voi fi acolo.
Subtitrarea: IuliaLaura
Cum semeni, aşa culegi.
Roata se întoarce mereu.
Oricât de departe ai fugi,
de ce ţi-e frică nu ai cum să scapi.
Toate te ajung din urmă
şi când o fac,
te trezeşti cu un şut în fund.
Jenny?
Rufus, adolescentele sunt un coşmar.
Imediat ce descoperă că le vei iubi indiferent ce prostii ar face,
îţi pierzi autoritatea.
Trebuie doar să aştepţi până termină facultatea.
Sau, ca în cazul Serenei, să se răzvrătească şi să nu se ducă.
Vorbeşte cu ea. E la ea în cameră?
Nu, am trimis-o să stea cu Dan la atelier,
până mă gândesc ce decizie să iau.
Dacă o pedepseşti din nou, sigur nu o să funcţioneze.
Decât să o trimit undeva departe,
cred că ar fi singura cale.
Cred că ar fi o greşeală.
Nu mi-ar plăcea să o despart de Eric. Au nevoie unul de celălalt.
Nu vă faceţi griji pentru mine. După ce s-a întâmplat ieri,
- puteţi face ce vreţi cu Jenny. - Despre ce vorbeşti?
- E sora ta. - Nu am ales asta, chiar ea a zis-o.
Aşa că n-aveţi decât s-o trimiteţi pe nebună cât mai departe.
Dacă aş fi în locul vostru, aş face asta cât mai curând posibil
Ã®nainte sÄƒ mai rÄƒneascÄƒ pe cineva.
ÃŽn sfÃ¢rÅŸit.
Jenny, eşti încă aici.
Da, mersi. De parcă nu a fost oricum destul de umilitor
că ai adormit în mijlocul conversaţiei.
Poate vrei să spui monolog.
Mersi oricum.
Mersi că m-ai ascultat aseară.
N-ai pentru ce.
- Ştii că sunt aici, dacă ai nevoie de ceva. - Dar...?
Nu vreau să-ţi las o impresie greşită.
Stai liniştit, am înţeles.
Noi doi suntem prieteni. Tu o iubeşti pe Serena.
Deşi se pare că iubirea e în impas acum. Te-a sunat?
E supărată, dar o să-i treacă.
'Neaţa, raze de soare.
Jenny se pregătea să plece.
A rămas peste noapte doar.
Nu te mai obosi. Ştiu că nu s-a întâmplat nimic.
Mi-am dat seama după sforăitul tău de la două dimineaţa.
Şi filmul "Lună nouă" trecut pe nota de plată.
Speram să vă prind în mijlocul
unor chestii mai interesante.
Mă duc să mă îmbrac.
Ai grijă, Nathaniel. Nu stai chiar pe roze cu Serena.
Un singur pas greşit, şi s-a dus totul.
Ce ştii tu despre relaţii?
Foarte multe, sunt pe cale să-mi salvez relaţia mea, chiar.
Te-aş sfătui să faci şi tu acelaşi lucru dacă poţi.
Îmi pare rău. Nu ajung la masă.
Te iert de data asta, Dorota.
Dacă nu vrea copilul să iasă mai repede,
va trebui să te ajutăm noi.
Credeţi-mă, şi eu vreau la fel de mult să vină pe lume mai repede.
După ce se va întâmpla asta,
eu şi mama ta ne întoarcem la Paris.
O să vii cu noi? Ce planuri ai?
Nimic, doar o a doua întâlnire cu Cameron în după-amiaza asta,
încercând să stau cât mai departe posibil de Empire State Building.
Ce legătură are Empire State Building cu toate astea?
A dat la televizor azi-noapte "O aventură de ţinut minte".
Am coşmaruri de la el.
Blair adoră Empire State Building,
chiar dacă nu vrea asta, şi ar trebui s-o recunoască
pentru a ne uşura vieţile.
Domnişoara Blair nu iubeşte nimic,
în afară de pantofi, haine şi orice altceva de la Harry Winston.
Dorota, îmi aduci nişte lapte cald?
Ăsta e rece ca gheaţa.
De fapt nu, te ajut eu.
După cum văd, te cam interesează
termenul-limită pe care mi l-a dat un anume Bass,
aşa că te iau ca ajutor.
Am călcat deja aşternuturile,
şi am aranjat pantofii după litera designerului, aşa cum aţi cerut.
Ce mai am de făcut?
Îţi ordon să mă însoţeşti la întâlnirea cu Cameron.
Trebuie să mă asigur că indiferent ce s-ar întâmpla
nu mă apropii de clădirea aia.
Dră Blair, l-am scos de la prieteni pe dl Chuck şi de pe Facebook şi din viaţa reală.
Dar... e foarte romantic din partea lui.
Dacă să nu vă duceţi acolo înseamnă să îl scoateţi pe Chuck din peisaj,
sunteţi gata să trăiţi aşa?
Da. Şi chiar dacă nu sunt,
dacă mă laşi să mă apropii de strada aia,
nu se va întâmpla un miracol, ci un masacru.
Încalţă-te.
Mergem la întâlnire.
Georgina Sparks?
Tu eşti?
Da. Frumos hotel, apropo... pentru Upper West Side.
Sper că n-ai venit să-mi faci vreun rău.
A fost ideea lui Blair să scăpăm de tine în Belarus.
Nu vreau să mă răzbun.
- Am nevoie de ajutor, sunt speriată. - Chiar dacă te-aş crede, nu mi-ar păsa.
Nu e ca data trecută, Chuck.
Ruşii nu se prostesc.
E foarte frig acolo,
abia găseşti blugi de firmă, iar un cetăţean de rând
bea trei pahare de alcool pur pe an.
Dacă nu vrei cumva un bilet dus pentru Expresul Siberian,
eu nu mă bag.
Acum, dacă nu te superi, am nişte treabă.
Pot să te aştept până te întorci?
Sau te pot însoţi afară acum. Ori eu, ori paznicii.
Cât e ceasul?
E mai târziu decât am vrea noi să fie.
Adică dimineaţă.
Dumnezeule.
Nu mă aşteptam la reacţia asta după ce mă trezesc alături de o femeie.
Nu e vorba de asta, şi o ştii şi tu.
- Noaptea trecută... - Nu continua fraza...
Decât dacă se termină cu "a fost o greşeală".
Nu-i aşa?
Da, da. La asta mă gândeam şi eu.
Eu am prieten, tu ai prietenă.
Da, nu a însemnat nimic.
- Am adormit doar. - Da, după o sticlă de vin
şi... discuţii lungi.
Şi un sărut.
Chiar s-a întâmplat?
Nici nu sunt sigur că s-a întâmplat.
Tot ce-mi aduc aminte e că ai adormit pe braţul meu,
şi nu mai puteam să-l mişc.
De fapt, cred că nici acum nu pot.
Eu eram supărată, şi tu ai fost alături de mine.
Doar doi vechi prieteni
consolându-se pentru câteva minute... sau mai multe.
- Îl iubesc pe Nate. - Eu o iubesc pe Vanessa.
- Trebuie să spunem cuiva de asta? - Nu în viaţa asta, clar.
Nu avem de ce să ne dăm lumea peste cap
pentru un sărut neînsemnat între doi vechi prieteni.
Orice ar fi fost asta, rămâne între noi.
Putem păstra un secret.
- Da... - Sună-mă dacă ai nevoie de ceva.
- Bine. Pa. - Pa.
Asta a fost o greşeală. A fost la întâmplare.
- Gravitatea e de vină. - Bine. Pa.
Tu vroiai să mă îmbrăţişezi, eu vroiam să...
Reuniune de familie cu care numai Faulkner ar fi de acord.
Credeam că Serena şi Băiatul Singuratic
formau cel mai plictisitor cuplu din Upper East Side.
Dar ce-i face să le stea bine împreună?
Faptul că ar trebui să fie cu alte persoane.
Pe strada 76 cu 5, vă rog.
De fapt, la Hotelul Empire, repede.
Succes să o scoţi la capăt, S.
Sper că te duci să îl vezi pe Nate.
- Ai citit "Gossip Girl"? - Da, şi deşi mă tentează
să zic că nu ştie despre ce vorbeşte,
de vreme ce a postat şi o poză neclară
cu o pseudo-mireasă rusoaică şi a zis că e Georgina,
în poza aia cei doi chiar semănau cu tine şi Humphrey.
Nu e cam învechită treaba?
- Rochii lungi şi Miley Cyrus? - Blair.
Toţi ne mai încercăm din când în când hainele vechi,
şi putem fi chiar surprinşi că încă ni se mai potrivesc,
dar asta nu înseamnă că putem să le mai purtăm vreodată.
Nu s-a întâmplat nimic şi cât despre poză,
e sigur mâna lui Jenny Humphrey.
Ştiam că mă urăşte,
dar se pare că îl urăşte şi pe Dan.
Mi-aş dori să se ascundă în Brooklyn şi să ne lase în pace pe noi.
Brooklyn... E acolo acum?
Presupun că da. Trebuie să îl sun pe Dan,
să văd dacă ştie ce se întâmplă.
Pa.
Trebuie să plecăm de pe insula asta.
Cameron, te superi dacă facem un mic ocol?
Cât de mic?
Salut.
Se pare că a aflat tot Manhattanul...
- De dimineaţa noastră. - Da, am văzut.
Vroiam să mă asigur că a rămas cum am stabilit.
Sigur că da.
Nu vreau să stric prietenia cu Nate
sau relaţia cu Vanessa.
Aşa cum nici tu nu vrei să-ţi strici relaţia cu Nate
sau prietenia cu Vanessa.
- Eşti prietenă cu Vanessa? - Destul de prietenă
încât să n-o supăr pentru un sărut neînsemnat.
- A fost neînsemnat, nu? - Dan, tu eşti?
Trebuie să plec. Baftă!
Serena purta cumva tricoul meu cu Lincoln Hawk?
Ai citit "Gossip Girl"?
Am aruncat un ochi peste umărul lui Eric.
Ai văzut-o pe Jenny? Trebuie să vorbesc cu ea.
- Trebuie s-o întreb de ce a făcut poza. - Credeam că e cu tine.
Nu era acolo când m-am trezit, şi nu era acolo nici când
m-am pus să dorm, adică pe la patru.
Mi-aş fi dorit să nu fiu nevoit să zic asta, tată,
dar şi-a pierdut controlul.
Ieri, era vorba de căsnicia ta,
azi a trecut la mine Nate şi Serena, la mine şi la Vanessa.
- Trebuie să o oprim. - Ar trebui s-o aşteptăm la atelier.
Sigur va trece pe acolo, decât pe aici.
- L-ai văzut pe Nate? - N-am idee unde e,
dar ştiu unde ai fost tu.
Înainte să îţi spui discursul pregătit,
gândeşte la rece.
Nate ştie pe cine iubeşte şi ce vrea.
Dacă nu simţi acelaşi lucru,
priveşte-l în ochi şi spune-i asta sau nu te mai juca cu el.
Curaj, surioară.
Te rog.
Salut.
Bună.
Mi-ar plăcea să îţi spun că îmi pare bine să te văd.
Nu s-a întâmplat nimic cu Dan. Am adormit după ce am vorbit.
- Serios? - Nate, amândoi am dat-o în bară.
M-am dus la Dan doar pentru că eram supărată pe tine
că ai trimis poliţia după tata.
N-a fost bine ce a făcut tatăl tău, Serena.
Nu tu hotărai asta.
Nate...
Te iubesc.
Vreau să facem relaţia să meargă.
Nu s-a întâmplat nimic?
Nu s-a întâmplat nimic.
Vreau să ne întoarcem la ce a fost.
Ştiu că e greu, dar vreau să încercăm.
Blair, ce cauţi aici?
Cineva trebuie să te aducă cu picioarele pe pământ.
Faptul că mi-a venit mie misiunea asta e doar cireaşa de pe tort.
Să vedem ce poţi.
Ştiam de când am trimis poza că va ieşi scandal.
Când o să înţelegi?
De trei ani încerci să-ţi faci loc în lumea noastră,
dar nu vei face niciodată parte din ea, indiferent ce ai face.
Nu e vorba de joculeţele de la liceu
sau să îţi provoci prietena cea mai bună ca să arăţi că ai dreptate.
Nate şi Serena? E mitic.
Nu faci de astea şi te aştepţi să scapi teafără.
Răneşti oameni pe care îi iubesc. Răneşti oameni pe care tu îi iubeşti.
Nu încercam să...
Nate o iubeşte pe Serena,
Dan pe Vanessa, Dumnezeu ştie de ce,
iar Chuck mă iubeşte pe mine.
Dar pe tine, Jenny?
Nimeni nu te iubeşte, în afară de tatăl tău.
Şi după ce ai făcut ieri,
cine ştie dacă mai e valabil.
Ei bine...
Presupun că vei afla acum.
- Ce frumos e, nu-mi vine să cred. - Eşti bine?
Miracolul unei vieţi care creşte în tine.
Ce noroc am. Împuşc doi iepuri odată.
- Ce naiba faci? - Nu te băga între Nate şi Serena.
- Nu s-a întâmplat nimic. - Aşa a spus şi Serena,
dar cred că a omis să spună ceva.
Bine.
Blair...
Să zicem că viaţa îţi dă nişte semne iar tu le ignori
pentru că ţi-e frică de lucrul pe care ţi-l indică semnele.
Dar apoi te gândeşti,
dacă semnele astea sunt aici cu un scop
- şi dacă le ignor, devin un laş? - Semnele sunt pentru credincioşi,
superstiţioşi şi clasa de jos.
Nu cred în ele şi nici tu nu ar trebui.
Naiba să te ia, Chuck Bass.
Naiba să te ia.
Când am ajuns să vorbim de Chuck Bass?
Văzut pe acoperişul clădirii.
Pe Empire State Building.
Un băiat milionar, cu flori în mână.
Dacă ai vedea până în Brooklyn,
n-ai mai sta încruntat.
Dorota, avem un termen-limită de prins.
Mi s-a rupt apa.
- Dumnezeule. - Încet, încet.
- Hai, pe aici. - Puţin mai repede.
Sau poate că ar trebui să îţi păzeşti inimioara.
La Spitalul Lennox.
Probabil că apa Dorotei
nu e singura care se rupe în seara asta.
Am vorbit cu mama ta de dimineaţă
şi am hotărât să mergi în Hudson la vară
şi să termini liceul acolo anul viitor.
- Poftim? - Credeam că te vei bucura.
E un nou început. Undeva unde nu sunt fete rele,
nici prieteni care vând droguri şi nici "Gossip Girl."
Tată...
Oraşul ăsta e tot ce am.
Dacă plec, nu mai am nimic.
Îmi pare rău. Dar aşa va fi.
Am hotărât.
Dorota! Am pierdut momentul?
Sigur că nu.
Să ştii că ai la dispoziţie
una din cele mai bune canapele Lamaze.
Am fost martor la naşterile multor cliente de-ale mei.
- Una nici nu ştiuse că era însărcinată. - Bună, dragă.
Trebuie să plecaţi, dră Blair.
Dacă nu ajungeţi până în ora şapte, îl veţi pierde pentru totdeauna.
Nu pot pleca de lângă tine.
Am destul ajutor. Vă rog, aveţi binecuvântarea mea.
Amândouă o să obţinem ce vrem acum.
Duceţi-vă.
Bine. Mă întorc.
- Unde pleacă? - Despre ce e vorba?
Îmi pare rău, trebuie să plec, nu pot vorbi. Sper să nu întârzii.
- Bună. - Salut.
M-am simţit vinovat toată ziua.
Da, ştiu... Am primit mesajul.
Nu cred că e momentul potrivit să-i spunem lui Nate.
Se nasc copii pe aici, se rup ape,
şi nici măcar nu aş ştii ce să îi spunem.
Nu trebuie să spuneţi nimic.
Cred că ştiu deja.
Blair, stai.
Georgina?
Ce cauţi aici?
I-am urmărit pe mama ta şi pe Cyrus de la apartament.
Trebuie să vorbesc cu tine. Sunt într-o mare încurcătură.
Oricât mi-ar încălzi inima să aud asta, am întârziat undeva.
La revedere, Georgina. Să te mântuiască Dumnezeu din nou!
Nu, un sărut nu e totuna cu nimic.
Oamenii nu se sărută doar pentru că sunt supăraţi.
Oamenii se sărută doar pentru că simt ceva unul pentru celălalt.
Deci simţi?
Nate, e ridicol.
- Eu sunt cu tine, el e cu Vanessa. - Da, chiar, Vanessa ce-o zice?
Mă îndoiesc că citeşte "Gossip Girl" în Haiti.
Dar în cazul în care citeşte, chiar şi în cazul în care nu,
ar trebui s-o suni, s-o ţii la curent.
- Nu-l ameninţa. - Serena, te rog, pot să mă apăr singur.
- Serios? Pentru că taci cam mult. - Pentru că ştie că am dreptate.
A venit timpul! Vine copilul!
Haide, Dorota! Împinge!
Nu e de ajuns!
E fetiţă!
Ce frumoasă e!
Bună ziua, trebuia să mă întâlnesc aici
cu un băiat, probabil îmbrăcat la costum, cu dalii în mână.
Nate?
Chuck, ce faci?
Încerc să uit.
Am făcut cel mai romantic lucru la care m-aş fi putut gândi, şi n-a mers.
N-ar fi mers niciodată.
Îmi pare rău.
Dacă Nate nu e aici, o să plec.
Nu că aş avea unde.
Poţi să stai aici dacă vrei.
Nu ar fi prima dată.
Da, dar era mereu Nate aici
şi ne jucam jocuri sau ne uitam la filme.
Nu mă joc jocuri, dar dacă vrei să rămâi cu mine,
faci ce fac eu.
Şi eu încerc să uit nişte lucruri.
Mai ales cât de fericită credeam că o să fiu în lumea asta.
Lumea pe care o cauţi tu nu există decât privită dinafară.
Supravieţuiesc în ea
doar pentru că ştiam că e goală.
Acum ştiu şi eu asta.
Am aflat-o în cel mai urât mod posibil.
Cel mai urât mod e singurul mod.
Dacă vrei să pleci,
acum ar fi timpul.
Nu vreau să fiu singură.
Nici eu.
Nu mă aşteptam să te găsesc aici, holbându-te la copii.
Se pare că îmi plac copiii.
Totul e atât de simplu pentru ei.
Încep viaţa cu conştiinţa împăcată.
N-au nici cea mai vagă idee
cât de complicată le va fi viaţa.
Copilul de acolo...
O să crească şi o să fie mai deştept decât restul,
ceea ce o să-l facă să se simtă lăsat pe dinafară,
aşa că să-l îmbărbăteşti puţin.
Serios? Vezi copilul de acolo?
Va creşte şi va avea un păr superb
şi un zâmbet minunat, doar că problemele cu tatăl ei
o vor face să-i fie greu să aibă încredere în oameni.
Vrei să ne plimbăm puţin?
Da.
Iar copilul ăsta va face nişte lucruri
să îl urască toţi ceilalţi copii.
Anastasia, e un nume frumos.
Pot s-o ţin în braţe? Ştiu că e prea curând,
dar e atât de roz şi de perfectă...
Cine ar fi ştiut că bebeluşii pot fi atât de uimitori?
Doamnă Eleanor.
De fapt...
Da, am vorbit cu Dorota.
Doamnă Eleanor,
domnule Cyrus,
vreţi să fiţi naşii Anei?
Dacă vrem?
Dă-l încolo de Paris.
Nu pot să părăsesc
creatura asta frumoasă.
Îmi pare rău pentru Nate.
Ştiu, ştiu. La ce parte te referi mai exact?
Faptul că m-ai sărutat pe mine sau că a aflat el?
Sau poate partea în care ne-a întrebat dacă simţim ceva unul pentru altul?
- Toate cele de sus. - Trebuie să îi spun Vanessei.
Sunteţi chiar fericiţi, nu-i aşa?
Da, suntem, sigur că da.
Dar nu pot minţi.
Credeam că să cunoşti pe cineva atât de bine va fi uşor.
Dar face totul mult mai greu.
Poate că ignoranţa chiar e cea mai bună.
De asta ne era atât de uşor nouă?
Pentru că eram doi străini?
Da, sigur.
Totul ţine de descoperirea
persoanei necunoscute care poate face şi crede orice.
Exact la timp.
Să ştii.
E Vanessa.
Vestea bună e că nu citeşte "Gossip Girl" în Haiti,
dar primeşte mesaje de la Nate, care i-a trimis poza.
De ce a făcut asta?
De ce să nu o facă?
Eşti bine?
Poţi să rămâi peste noapte.
Nu mă dai afară?
Ce noroc pe mine.
Unii nu primesc oferta asta.
Nate?
Chuck?
Chuck!
Blair.
Ce faci aici?
- Ce faci? E cineva acolo? - Nu, nimeni.
Scuză-mi confuzia.
Nu mă aşteptam să te văd în noaptea asta
sau vreodată.
Te-ai dus.
Scuze că am întârziat.
Te-am aşteptat.
Dorota a intrat în travaliu. A născut.
Nu plănuisem să vin.
Eram hotărâtă să nu vin.
Fiecare os din corpul meu încerca să mă oprească.
Fiecare voce din capul meu urla să nu mă duc.
- Dar... - Dar n-am ascultat.
Mi-am ascultat inima, pentru că te iubesc.
Nu pot să zic că drumul nostru a fost uşor,
dar dragostea simplifică totul, până la urmă.
Nu vrei să bei ceva?
Ce zici de nişte muzică? Ipod-ul meu e în cameră.
N-avem nevoie de muzică.
Vreau să fie totul perfect.
Jenny.
Pleacă.
Nu. Poate că ne enervăm câteodată,
dar dacă suferi, sunt alături de tine.
Asta spui acum.
Dar sigur voi face ceva să te dezamăgesc.
Atunci îmi vei întoarce spatele ca toţi ceilalţi.
Tata...
Dan...
Nate... Serena...
Blair...
Toată lumea mă urăşte.
Chiar şi Chuck.
Chuck?
Ce i-ai făcut lui Chuck?
O mare greşeală.
Greşeală? Chuck?
Jenny, de ce ai făcut asta?
Eram supărată, el era supărat.
Nu ştiu...
Nu e mai rău decât cu Damien...
Nu am făcut-o cu Damien.
Poftim?
Aşa am vrut să credeţi.
Nu am făcut-o şi...
Vroiam să aştept.
Vroiam să fie ceva special.
Nu mă atinge.
Să nu spui nimănui.
Nate, trebuie să vorbim.
Asta vroiam să zic şi eu.
Scuze.
I-ai văzut pe tata şi pe Lily?
Trebuia să ajungă aici cu mâncarea.
Nu, nu i-am văzut, dar e Jenny aici.
- Are nevoie de ajutor. - Acum ţi-ai dat seama de asta?
- Dan. - Bine. Ce s-a întâmplat?
Trebuie s-o întrebi tu. E la capelă.
Credeam că dacă s-a întors tata
voi începe să fac alegeri mai bune
şi să nu mai fac aceleaşi greşeli.
Măcar eşti sinceră.
Cred că vreau să fiu singură pentru o vreme.
Stai aşa.
Mi-am călcat pe inimă şi te-am iertat că l-ai sărutat pe altul
- şi acum tu te desparţi de mine? - Nu e despărţire, doar o pauză...
- Nu e din cauza ta. - Da, "nu e din cauza ta, ci a mea". Nu?
Da, Serena, e din cauza ta.
Cred că e minunat că vrei să fii singură,
dar nu o să aştept să văd cum evoluează lucrurile.
Deci dacă renunţi, atunci renunţi.
Aşa e corect.
Nate, te iubesc.
Chiar te iubesc.
Dar dacă e să avem vreo şansă, asta e singura cale.
În ciuda pseudo-începutului, noaptea asta e perfectă.
E un lucru care ar face-o şi mai perfectă.
Îmi pare rău că te-am rănit.
Şi ştiu că nu pot da timpul înapoi,
dar vreau să mă revanşez,
chiar dacă o voi face pentru tot restul vieţii.
Blair, vrei să...
Humphrey!
Ţi-ai pierdut minţile? Ce naiba faci?
Tu, spune-i.
Ce să îmi spună? Ce se întâmplă?
N-ai făcut-o...
Blair.
Chiar ai făcut-o.
Tu!
Pleacă de aici, acum!
Şi nu numai din spitalul ăsta,
dar şi de pe insula asta!
Să pleci şi să nu te mai întorci,
pentru că dacă mai pui vreodată piciorul în Manhattan, voi afla
şi te voi distruge.
Blair, îmi pare rău.
Nu ai de ce. Asta începe şi se termină cu Chuck.
Cui îi este foame?
Am destulă mâncare cât să hrănesc...
Ce am întrerupt aici?
Tată.
- Rufus. - Vino aici, hai să stai jos.
Eşti bine?
Hai să te duc acasă.
Blair, eu...
Credeam că nu mă mai iubeşti.
Nu-mi păsa dacă trăiesc sau mor.
- Jenny Humphrey era... - Nici să nu-i pronunţi numele!
Sau să-mi mai spui vreun cuvânt!
Noaptea asta nu s-a întâmplat.
Eşti sigură că vrei să faci asta?
Da, a fost hotărârea mea de data asta.
Tată!
Vino aici, fetiţo. Fără lacrimi!
- Stai liniştit, am terminat-o cu plânsul. - Mă refeream la mine.
O să-mi fie foarte dor de tine.
Mama ta e foarte bucuroasă că te duci acolo,
dar poţi veni acasă oricând.
Eşti fata mea, Jenny,
şi te voi iubi întotdeauna, orice s-ar întâmpla.
Şi eu te iubesc.
Dar nu mai e nimic pentru mine aici.
Sunt eu.
Eric.
Te rog nu pleca.
Ştiu că poţi să fii o scorpie câteodată,
dar tot prietena mea cea mai bună rămâi.
Ce o să mă fac la anul la şcoală fără tine?
Cine o să-mi mai verse iaurt în cap?
O să vorbim pe Skype în fiecare zi.
Bine, Dan, Jenny. Îmbrăţişare de familie.
Eric şi Lily, veniţi şi voi.
Bine, trebuie să plec.
Nu, nu. Încă puţin. Încă puţin.
Vă iubesc. Pa.
Ne vedem.
Mă bucur că o să am la dispoziţie o vară întreagă
să mă gândesc ce o să fac.
În primul rând, S.,
nici nu ai fost la şcoală anul ăsta,
nici nu ai avut o slujbă adevărată de luni de zile,
- aşa că viaţa e tot o vară pentru tine. - Da, mersi.
Loveşte persoana când e la pământ. Chiar o să mă schimb.
De ce? Toată drama... Asta eşti tu.
Aşa cum şi eu sunt o persoană care nu va înceta să caute dragostea
din cauză că a pierdut-o. Tocmai de aia, o să mă duc
acolo unde trebuie... Paris...
Şi de aia vii şi tu cu mine.
Eu mă gândeam să-mi pun nişte măşti şi să fac yoga.
Şi poate să îmi fac un jurnal de vise.
N-ai auzit de terapie în detaliu?
Toată lumea se duce la Paris să-şi scrie memoriile...
Nu că ai avea timp
cu toate plimbările pe Vespa în haine drăguţe.
Nu am fost niciodată singure în acelaşi timp.
Şi nici n-am călătorit în ţări străine. Air France îţi permit să te retragi,
iar bucătarul are trei stele Michelin.
Haide. Cumpărături la Palatul Regal...
-Oameni care privesc Cafe de Flore? - Lenjerie şi Pierre Hermes?
Mulţumesc. Cred că am nevoie de asta.
Şi eu.
O să fie totul bine, B.
Atât timp cât ne avem una pe alta, amândouă o să fim bine.
Paris!
Mersi că m-ai sunat.
O să îţi ceri scuze sau aştepţi să zic eu?
- Nu mă supăr să o fac primul. - Nu, o zic eu.
Îmi pare rău că i-am zis Vanessei.
Adică, ai tras în mine, am tras şi eu în tine.
Dar a fost o mişcare proastă.
Nu dau vina pe tine pentru ce s-a întâmplat între mine şi Serena.
Mersi, dar nici n-am ajutat cu nimic.
Îmi pare rău.
Cât despre Vanessa, cred că dacă i-aş fi spus eu adevărul
nu ar fi fost un şoc pentru ea să vadă poza.
Atât de rău a fost? Ce a zis?
Nimic, nu-mi răspunde la telefon.
Dar o să-i scriu cel mai lung şi mai implorator e-mail.
Vrei să te împaci cu ea?
Vreau doar să explic ce s-a întâmplat.
- Ei... şi chiar mie, înţelegi? - Să mă anunţi
dacă vrei să iei o pauză de la căutarea sufletului-pereche.
Când a plecat spre Praga,
Chuck mi-a lăsat agenda lui neagră.
Nu mi-am dat seama că tu şi Serena aţi terminat-o.
Nu o să-mi petrec toată vara aşteptând după ea
- să-şi dea seama ce vrea de fapt. - Da, înţeleg.
Va trebui să te refuz în legătură cu agenda neagră a lui Chuck.
- Dar, distracţie plăcută! - O să încerc.
Bună, Dan. Adică, Bonjour!
Nu, adică Au revoir. La revedere, Humphrey!
- Suntem pe drum. - Aia era Blair? Unde mergeţi?
- Paris. - Paris?
Distracţie plăcută.
Mersi. Tu m-ai sunat. Deci, ce s-a întâmplat?
Te sunasem să vorbim de... lucruri.
Dar se pare că nu e momentul potrivit.
- Sună-mă când te întorci. - Bine. O să-mi fie dor de tine!
Şi mie, Humphrey! Vacanţă plăcută!
- Ne vedem în septembrie, bine? - Da, sună bine.
Bine, pa.
Nu, nu sună bine.
Intră, e deschis.
Bună, Dan.
Georgina, ce faci în oraş?
Te căutam pe tine.
Am ceva ce îţi aparţine.
Ce? Nu îmi amintesc să îţi fi dat ceva.
Păi...
Mi-ai dat asta.
Poftim?
Felicitări, tăticule.
Seamănă cu tine.
Totul se schimbă într-o secundă.
Lăsăm trecutul în spate şi ne îndreptăm cu paşi repezi către necunoscut...
Către viitor.
Plecăm către locuri îndepărtate, încercând să ne regăsim.
Sau încercăm să uităm de noi
explorând plăceri din apropierea casei.
Problema apare când refuzăm să acceptăm schimbarea
şi ne agăţăm de vechile obiceiuri.
Mulţumesc, doamnelor.
Într-adevăr, o revoluţie de catifea.
Nu trebuie să fiţi duri.
Am foarte mulţi bani. Eu sunt Chuck Bass.
Haide, nu lua ăla.
Lasă-mă să păstrez cutia. Duceţi-mă la o bancă.
O să vă dau bani.
Dar lăsaţi-mi cutia!
Dar dacă ne agăţăm de trecut prea tare,
viitorul s-ar putea să nu vină niciodată.
Până când moartea ne va despărţi.
Subtitrarea: IuliaLaura
Comentarii pe www.tv.blog.ro