Gossip Girl, unica voastră sursă
în viaţa scandaloasă a elitei din Mahattan.
Trebuie să mergem până la capăt.
Acesta e capătul, Chuck.
Nu ştiam că te înscrii la studiile literare de la Tisch.
Nu vreau să spun nimănui.
Asta nu-ţi dă dreptul să îmi spui
- cu cine mă pot sau nu vedea. - Ba în cazul lui Carter, îmi dă.
Tocmai am fost sunat de detectivul mei privat, despre tatăl tău.
Ştie exact unde se află, e la doar 3 ore cu avionul.
Ştii unde e Nate?
Nu, nu-l văd acum.
Dacă îl găseşti, spune-i, te rog,
să mă sune înapoi cât de repede poate.
Serena a plecat cu Carter.
Cece. Bună, sunt Rufus. Nu ştiu unde sunteţi tu şi Lily,
dar ştiu că nu la Canyon Ranch.
- Alo? Tată? - Serena.
Traducerea şi adaptarea: Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
În Upper East Side,
zilele noi nu aduc mereu noi începuturi,
dar aproape mereu aduc noi surprize.
Doamne. Clătite.
Nu-ţi plac clătitele?
Nu e o problemă de gust.
Sunt un Humphre, deci siropul este o grupă de hrană.
Da, cum de nu ai 200 de kg?
Apropo, mişto cămaşă.
Da, scuze. Părea numai bună să dorm îmbrăcată cu ea.
Da, e şi preferata Serenei.
Încă nu ai veşti de la ea?
Nu.
Tăcere totală de când a plecat cu Carter.
Nu o să o sun eu primul, ştii?
Da. Mulţumesc că m-ai lăsat să dorm aici seara trecută.
Îmi pare rău că a trebuit să dormi pe canapea.
Habar n-am cum de s-a făcut aşa târziu.
Timpul zboară când joci tenis la Wii
pe viaţă şi pe moarte, Humphrey.
Apropo, l-ai sunat pe tatăl tău?
Da, dar am zis că stau la Sawyer,
aÅŸa cÄƒ dacÄƒ Ã®ntreabÄƒ cineva, eÅŸti o brunetÄƒ nesigurÄƒ pe ea
care e cam obsedatÄƒ de genÅ£ile de firmÄƒ.
Mai mergem la expoziţia Tim Buton de la Moma?
Absolut.
E Serena. "Tocmai am aterizat. Scuze".
"Te sun când ajung acasă".
Ştii ce? Cred că voi...
- face un duş şi voi pleca. - Eşti sigur?
A zis că te va suna.
Nu vrei să faci presiuni, nu?
Cred că dacă o să vorbim, mai bine o facem faţă în faţă.
- Ne vedem la Moma? - Sigur.
Bine.
- Eşti gata? - Să-i explic lui Rufus
adevăratul motiv pentru care l-am minţit?
Nu. Dar va trebui.
E Rufus. Va înţelege.
Da, să sperăm.
E şi-aşa greu să îi spun,
dar acum, că e implicat tatăl tău...
William şi Rufus nu se prea înţeleg.
Nimic nu se compară cu un triunghi amoros din "era grunge".
Da, finalizat printr-o sarcină neplanificată,
o călătorie la un sanatoriu din Franţa, mama
şi multe pulovere.
A fost groaznic.
Totul va fi bine, mamă. Sunt alături de tine.
E mult mai uşor să te furişezi
când nu eşti gravidă în opt luni
şi persoana nu stă în faţa unei oglinzi panoramice.
Firma de catering a aranjat totul la parter?
Da. Totul e pregătit.
Dră Blair, nu sunt sigură că petrecerea e cea mai bună idee.
Ce-ar fi să mergem în parc să hrănim raţele, doar noi două?
Dorota, de ce mi-am mai dat osteneala
să organizez un brunch elegant
şi să invit o duzină dintre cei mai eligibili burlaci din Manhattan?
Ca lumea să ştie că dra Blair este din nou singură
şi că Chuck ţine de trecut.
Dar dra Blair încă nu l-a plâns cum se cuvine.
Dacă te grăbeşti să ieşi iar la întâlniri...
Le voi arăta tuturor că Chuck Bass nu înseamnă nimic pentru mine.
Dorota, nu trebuie să mai cumperi vitaminele astea prenatale
De pe Internet.
De asta am amânat luna de miere.
Vrei să arunci cutia aia cu porcării?
Nu vreau s-o mai văd niciodată.
Lily?
Bună, Rufus.
Ce naiba cauţi aici?
Am venit s-o văd pe Lily. E acasă?
Chiar de ar fi, tot n-ai fi binevenit.
Trebuie să pleci acum.
Mă tem că nu pot.
Da, ştiu despre vara asta.
Ai făcut destul rău familiei, pe toate fronturile.
Vara asta.
Nu ţi-a spus?
Ce să-mi spună?
Cred că ar trebui s-o aşteptăm pe Lily.
Cu toţii avem destule de discutat.
Lângă pat e un outlet. Vin într-o clipă.
Arăţi ca dracu'.
E un preţ infim ca să mă simt divin.
Unde-i Archibald?
Nu-mi spune că voi doi aţi "încheiat afacerea" în sfârşit.
Habar n-am despre ce vorbeşti, Chuck.
Te rog. Salivezi după el
de când a dispărut Serena cu Carter.
A fost aşa cum ţi-ai imaginat mereu?
Târziu în noapte?
Angrenaţi într-un duel Wii care să vă facă să transpiraţi,
trupurile voastre atingându-se...
Te-a privit aşa cum nu a mai făcut-o niciodată.
Eşti un măgar, Chuck. Iar Serena s-a întors.
Poate acum chiar vei avea o şansă.
Nicio grijă.
Şansele să-mi amintesc conversaţia asta sunt slabe.
Stai. Cum adică poate că voi avea o şansă acum?
Archibald nu va trece peste limită. E un tip de treabă.
S-ar agăţa de buclele aurii ale Serenei până ea l-ar respinge.
Da, dar de ce ar face asta?
A fost răbdător şi înţelegător.
Noi ştim asta, dar dacă ea ar crede că Nate chiar a trădat-o,
l-ar împinge în braţele tale primitoare imediat.
De ce îmi spui toate astea?
Pentru că... Dacă îmi vreau prietenul înapoi,
asta s-ar întâmpla mai repede fără Serena în peisaj.
Acum tot ce ai de făcut este să-i trezeşti suspiciunile.
Lily mi-a zis că a renovat din nou casa.
S-a schimbat mult de când ne-am mutat noi.
Am făcut multe îmbunătăţiri de când ai plecat,
de aceea nici nu vei rămâne.
Lily.
Rufus, bună.
Doamne. William.
Tată?
Serena.
Mesaj pentru Serena van Der Woodsen.
După o viaţă în vestibulul tăticului,
se pare că doctorul, în sfârşit, a venit.
William, ce se întâmplă?
Chiar voiam să te întreb asta, Lily.
Rufus, nu mama era bolnavă.
Ci eu.
De asta am fost cu William vara trecută.
Nu o trata pe Cece.
Ci pe mine.
Mama a zis că de asta n-ai vrut să mă vezi când te-am căutat.
Voiam să te văd, dar în calitate de doctor al ei,
nu-ţi puteam spune de ce sunt acolo şi nici n-am vrut să mint.
Cum te simţi acum?
Bine. Mă simt bine.
Tocmai am fost la consultul efectuat la şase luni
şi vom primi rezultatele în curând.
Singura parte bună
este că boala lui Lily e uşor de tratat.
Aşteptăm doar rezultatele ultimelor analize
dar sunt foarte optimist că nu a recidivat.
Lily, îmi pare rău că ai trecut prin asta... singură.
Aş dori să trecem mai departe, de parcă totul ar fi normal.
Şi, te rog, ca asta să rămână între noi.
Şi cuvântul cu "C" nu se va auzi în casa asta.
Mă duc să-mi reîmprospătez machiajul.
Lily, trebuie să vorbim.
Da.
Trebuie să rămân o vreme singur cu familia mea.
Sigur.
Ascultă, ştiu că e mult de acceptat.
Te pot convinge să mergi undeva ca să vorbim?
Dacă Eric e pe aici, aş dori să ni se alăture.
E în Andover, cu echipa de dezbateri.
Dar lasă-mă să mă schimb.
- Unde să ne întâlnim? - Sunt pe Thompson, la nr. 60.
Eşti bine?
Da.
După tot ce a făcut pentru mama,
îi datorez măcar o discuţie.
"Regretăm să vă informăm"
"că din cauza numărului mare de candidaţi calificaţi"
"programul de artă dramatică"
"de la şcoala de arte Tisch..."
Am decis să-ţi zdrobim visele cu scrisoarea asta oficială.
Se pare că există un singur loc
pentru studenţii transferaţi şi nu l-am obţinut, deci...
E groaznic.
Nu, Vanessa, nu-i nimic.
E nasol, da, însă voi supravieţui.
Nu, nu e asta.
Doar că...
Eu am fost.
- Eu am primit locul. - Ce?
Ar fi trebuit să-ţi spun că mă înscriu
la artă dramatică, precum şi la film şi televiziune.
Doar că... nu credeam că am vreo şansă.
Doar după ce am scris schiţa am început să mă gândesc
că ar fi grozav să intrăm amândoi.
Deci tu ai obţinut locul? N-ar fi trebuit să mă înscriu
de-aş fi ştiut că accepta doar un transfer de la N.Y.U.
Ai intrat.
Adică... felicitări.
Nu, serios,
dacă n-am reuşit eu, mă bucur că ai făcut-o tu.
- Serios? - Da, sigur.
Şi mi-au urat şi "succes în proiectele viitoare".
Deci nu e o ratare totală.
Trebuie să mă duc într-un grup de studiu,
dar, nu ştiu, ar trebui să sărbătorim.
E o petrecere de artă diseară, în Bushwick.
Ar trebui să vină studenţimea de la Tisch.
- Ce zici? - Eşti sigur?
Te rog. Haide. Nicio petrecere nu se compară cu Bushwick.
- Te sun mai încolo. - Bine.
De ce nu mi-ai spus?
Nu ştiu.
Eşti îndreptăţit să fii supărat pe mine.
Nu vreau să fiu supărat.
Vreau doar să înţeleg.
Lily... Vorbeşte cu mine.
Eram speriată.
Mai speriată ca niciodată.
Şi să îţi spun...
fiind nevoită să-ţi văd expresia feţei...
Nu am putut îndura.
Şi apoi Will a zis că în clipa
când oamenii încep să te trateze de parcă ai fi bolnav...
mai ales cei dragi...
trupul tău începe să îi asculte, şi eu...
cred că m-am folosit de asta ca de o scuză.
Pentru că ştiam că din clipa când îţi voi spune
totul avea să devină foarte real.
Deci Will ţi-a zis să nu îmi spui?
Tot ce a făcut şi tot ce zis a mers.
Ştiu, şi asta e tot ce e important.
Nu am vorbit clar?
Nu te-am instruit să le trimiţi invitaţiile burlacilor
- cu data, ora şi locul clar scrise? - Am făcut-o. Am trimis invitaţiile.
Atunci cum explici asta?
Ai trimis invitaţiile prin porumbei călători?
S-a stricat liftul? A căzut un meteorit pe Pământ?
Erai împotrivă de la bun început. Ce ai făcut?
Nimic.
Atunci nu înţeleg.
Tu.
Tu. Vino încoace. Eşti un tip.
Am invitat câţiva burlaci eligibili astăzi
şi niciunul dintre ei nu şi-a făcut apariţia.
Ai fi încântat să fii cu mine, nu-i aşa?
Da. Eşti foarte sexy.
Dră Blair. Te rog.
Poate că e un semn.
Îmi amintesc când m-am separat de primul meu soţ...
Dorota, am nevoie de răspunsuri
care nu se termină cu: "Apoi am venit în America."
Stai. Ce ai zis?
Primul soţ?
Desigur.
Chuck.
Ce legătură are dl Chuck cu asta?
Nu e evident?
Mi-a declarat o "fatwa" a întâlnirilor.
Serena. Bună.
Când te-ai întors?
Acum, la fel ca tine, din câte se pare.
Da, am petrecut noaptea acasă la o cunoştinţă.
- Ce s-a întâmplat? - Mai întâi, mă duc să-l văd pe tata.
Tatăl tău? Uimitor.
Da. Jenny, mi-ar plăcea să mai vorbim dar trebuie să fug.
Aia este...
E cămaşa lui Nate?
Ce? Nu.
Ţi-ai petrecut noaptea la o cunoştinţă?
Uite, Serena, am dormit la Nate seara trecută,
dar ca prieteni... şi n-am ştiut cum a trecut timpul.
A dormit pe canapea. Trebuie să mă crezi.
Mă crezi, nu?
Da, normal. Mă aşteaptă tata.
Poftim. Probabil îl vei vedea înaintea mea.
Da.
Dan! Cât mă bucur că te-am întâlnit.
- Bună. - Eşti bine?
- Să-nţeleg că ai auzit? - Îmi pare foarte rău.
Abia aşteptam să te văd la Tisch anul viitor.
Da.
Sincer, n-am crezut niciodată că va obţine locul.
Stai. Deci ştiai că Vanessa se înscrie?
Şi tu nu ai ştiut. Asta doare.
Da, mai ales că lucrarea ei
se baza pe povestirea mea din "The New Yorker", dar...
În fine.
Dan, ştii că lucrările trebuie să fie originale, nu?
Sunt sigur că nu a făcut-o intenţionat.
Nu-i nimic. Dacă eu nu câştig locul,
atunci mai bine să fie al Vanessei, ştii?
Ştii că tata e în Consiliul de Administraţie, nu?
Mi-a zis că erai următorul,
că au avut de ales între tine şi Vanessa.
Faci mişto.
Era locul tău. Şcoala trebuie să ştie.
Nu, nu îi voi face asta.
E prietena mea. A intrat şi eu... trebuie să accept.
Ne vedem mai încolo?
O să vii la petrecerea din Bushwick, nu?
Da, dar...
Bine, ne vedem atunci.
Bună, tati. Eu sunt.
Tocmai m-ai sunat.
De ce nu ai răspuns? Şi ce faci aici?
Poţi spune că-s nebun. Voiam să vorbim faţă în faţă.
- Dar e clar că ieşi undeva. - Mă duc să mă văd cu tata.
De când? Ce caută aici?
Este... complicat.
Ştiu că nu asta vrei să auzi acum,
- dar de-ai putea aştepta... - Am aşteptat, Serena.
Da, şi ai aşteptat singur, sau ţi-a ţinut cineva companie?
Despre ce vorbeşti?
Nimic. Ştii ce? Păstrează-ţi secretele, Nate.
Tu mă acuzi că ţin secrete? Glumeşti?
Putem să nu facem asta acum? Am multe pe cap.
Da, şi cred că nu-mi vei povesti despre nimic.
Nu pot. Doar...
Trebuie să înţelegi asta.
Da, şi îmi vei spune totul mai încolo.
Am mai auzit asta. Ştii ce?
De data asta nu voi aştepta.
Pregătiţi salonul de operaţii, copii.
Se pare că Jenny Humphrey se spală pe mâini
ca să îndepărteze chirurgical un prieten.
- Deci care e pasul doi? - Îmbată-l.
Profită de el.
- Nu asta fac femeile? - Chuck, nu va bea cu mine.
M-a pus să-l sun pe tata când am dormit la el.
Fii aici la 18:00 fix.
Şi să arăţi ca o persoană care nici nu are un tată.
Psihopat dement şi manipulator.
Cum ai putut?
Va trebui să fii ceva mai exactă.
- Am fost ocupat câteva zile. - Petrecerea mea.
Corect. Am auzit despre mica ta "recepţie de vindecare".
E bine că mergi mai departe.
Deci te vei preface că nu ai nicio legătură
cu faptul că nu a venit nimeni?
Că nu ai pus o "fatwa a întâlnirilor" asupra mea?
S-a terminat, Chuck. Gata.
Ca să fie clar, nu am pus nicio "fatwa" pe tine.
Motivul pentru care nu a venit nimeni astăzi
este că nimeni nu se poate compara cu ce a fost între noi
şi e clar că nu sunt singurul tip care ştie asta.
Bine. Dacă tu nu vei trece mai departe, o voi face eu.
Sunt destui tipi în afara Upper East Side,
iar până mâine, la ora asta, toată lumea va şti
că ameninţările lui Chuck Bass nu înseamnă nimic.
Willa, bună. Ce mai faci? Mulţumesc.
Mă duc spre Bushwick, să văd spaţiul de diseară.
Dar i-am spus lui tata despre lucrarea Venessei.
Decanul va cere reevaluarea lucrării.
- Va fi respinsă şi tu admis. - Ce-ai făcut?
Nu pot vorbi. Trebuie să-mi acordez instrumentul.
Nu, nu, nu. Willa...
- Sărbătorim diseară. - Nu, Willa, nu închide...
Şi dintr-o dată m-am trezit prins
în toiul unui război civil, în Congo.
Stai. Când se întâmpla asta?
După uraganul Mitch şi înainte de Kosovo, deci prin '98, '99.
Anul 1998 a fost cam la fel şi pentru mine.
Tocmai ieşeam din războiul civil
dintre Lily şi Republica Claus.
Ce zici să plecăm de aici şi să mergem la Serendipity?
Îmi amintesc cât de mult îţi plăceau banana split-urile lor.
Aveam 4 ani.
Ai dreptate.
Nu ar trebui să cred că te cunosc.
Acest război, această ruptură dintre noi...
Va dura ceva, dar...
Putem să o facem să dispară.
Poate că acum eşti alături de mama,
dar asta nu explică ultimii 14 ani.
Ai plecat.
Nu am...
Chiar aşa.
Cum a fost?
Mulţumesc.
Mă bucur că ai sunat. Ce mai faci?
Sunt bine. Sunt bine.
Ascultă, îţi aminteşti cum ţi-au cerut cei de la Tisch
să depui o lucrare originală?
Nu-mi aminti. Eram atât de stresată...
Iar apoi mi-a venit ideea, în noaptea de dinaintea depunerii.
- Atunci mi-a dat prin cap. - Ce anume?
Mi-ar plăcea să o citeşti.
- Ce este? - Lucrarea mea de înscriere.
Prima mea piesă originală.
Este originală?
Şi deşi nu se bazează pe ceva ce ai scris tu,
te are pe tine ca inspiraţie. De fapt, pe noi.
Nu ştiu ce să spun.
Nu te pot vedea cum citeşti, aşa că mă întorc în cămin.
Dar de ce nu sărim peste petrecere
şi comandăm pizza?
Sună bine.
Planul era să-mi găsesc o altă "bază"
ca să putem pleca de aici cu toţii.
Voiai să venim şi noi?
Desigur.
Acesta era planul.
Aşa că am acceptat postul din Tibet.
Am încercat să fac naveta când m-am stabilit acolo.
Să faci naveta din Tibet până pe aeroportul J.F.K.?
Da. Şi i-am promit mamei tale că voi veni acasă marţi
şi că aş veni vinerea din săptămâna viitoare.
- Nu a durat mult până ce ea... - A cerut divorţul, da.
Nu am putut să o învinuiesc
pentru că avea nevoie de stabilitate în viaţa ei, în vieţile voastre.
Serena, nu vreau să crezi că m-am trezit într-o zi
şi m-am hotărât că vă voi părăsi.
După o vreme, nu am mai ştiut cum să procedez.
Deci asta e tot?
Ai uitat cum să fii tată?
Numele de familie e Van Der Woodsen. Anunţă-l că are un vizitator.
Dacă mă scuzi o clipă...
Am destule prosoape curate, Rufus, dar mulţumesc că ai venit.
Am venit să am asigur că pleci, de fapt.
Bine, nu ai încredere în mine. Înţeleg.
De m-aş fi cunoscut acum 20 de ani, nici eu n-aş fi avut încredere.
Dar oamenii se schimbă, Rufus.
Serios? Pentru că să-i spui lui Lily să-şi ascundă boala
de mine şi de copii e tipic pentru tipul pe care îl ştiam eu.
Lily trebuia să fie optimistă. Şi, dacă-mi permiţi, a mers.
Pentru asta îţi sunt etern recunoscător
dar acum, că m-am implicat, va avea un alt doctor
- care nu urmăreşte nimic ascuns. - Rufus, ce cauţi aici?
Îmi cer scuze că vă deranjez.
- Ne vedem acasă. - Stai. Vin cu tine.
Serena.
Am nevoie de puţin timp de gândire.
Bine?
Sunt Willa. Lasă un mesaj.
Willa, trebuie să-l suni pe tatăl tău
şi să anuleze orice ar fi făcut
înainte ca decanul să o sune pe Vanessa, pentru că ar fi...
- Ar fi o... - Humphrey.
Te sunt eu. Ce vrei, Blair?
Sunt pe cale să explic, aşa că dacă păstrezi tăcerea
până auzi toată povestea, ţi-aş fi recunoscătoare.
Nu e un moment potrivit.
Nici pe-aproape nu am terminat.
Chuck a pus o "fatwa a întâlnirilor" asupra mea.
Aşa că dacă nu găsesc un tip care să am mă sărute
ca să vuiască "Gossip Girl",
pot să-mi fac bagajele şi să intru la mănăstire.
Am nevoie de o noapte departe de Upper East Side,
de Manhattan, de fapt.
Era o petrecere a artiştilor la care trebuia să merg cu Vanessa.
O petrecere la care voi doi sunteţi invitaţi e perfectă.
Să întâlnesc tineri cărora nu le pasă destul de societate
ca să se teamă de Chuck Bass.
Blair, am treburi mai importante de făcut acum...
Ştii ce? De fapt, îmi pare rău.
Trebuie să vorbesc cu cineva de la petrecerea aceea.
Minunat.
Voi folosi o deghizare ca să mă amestec printre ei.
Poate Vanessa îmi împrumută un serape?
Serena, chestiile dintre mine şi tatăl tău
au fost cu mult timp în urmă, dar nu lăsa ca asta
să stea în calea relaţiei tale cu el.
Nu o voi face. Acum trebuie să mă gândesc la mama,
la ce e mai bine pentru ea.
Ne vedem în curând.
Era William, şi a primit rezultatele analizelor.
Nu sunt aşa cum speram.
Petrecere a artiştilor. Brooklyn.
Nu glumea.
500$.
Ştiu cui i-ar trebui banii.
Tu pari să ai nevoie de ceva de băut.
Ce-ai păţit?
Ştiu ce i-ai făcut lui Blair.
Şi plătesc pentru asta.
Se pare că te distrezi de minune.
După atâţia ani, tot nu te prinzi de şmecheriile mele?
Nu îţi cer iertarea, Nathaniel.
Am făcut ce-am făcut.
Dar am fost cei mai buni prieteni de când îmi amintesc şi credeam...
Ştiu că Serena a plecat cu Carter şi ştiu că s-a întors.
Mă gândeam că ai dori să bei un pahar,
poate să ieşi din oraş...
Chiar dacă ai face-o cu mine.
Da. Ieşirea în oraş pare o idee bună.
La ce te-ai gândit?
La Brooklyn, de fapt.
Şi am invitat un ghid local.
Sunteţi pregătiţi?
Până la miezul nopţii, oricine citeşte "Gossip Girl"
mă va vedea sărutându-mă cu alt tip,
"fatwa" lui Chuck va fi "kaputt" şi îmi voi recăpăta viaţa.
Sigur vrei să fii aici?
Da. Nu e drept ce-i face Chuck
şi nu vreau să ne despartă chestia asta cu Tish.
Nici eu.
Mă duc după mielul de sacrificiu de la bar.
Ar trebui să merg după ea,
pentru că nu vreau să verse ceva pe pantalonii mei din piele.
Mă duc să iau de băut.
Nu ştiu de ce ai invitat-o pe Jenny.
Credeam că sunteţi "amici de Wii". Da, dar nu pentru o noapte de băută.
Este încă doar un copil.
E mai mare decât era Serena când voi doi
aţi "botezat" nunta Campbell.
Şi, sincer, ţi se pare că seamănă cu un copil?
Deci...
Columbia? Sunt impresionat.
Nu pare să fie o petrecere a Ivy League.
Ce faci aici?
Sunt prieten cu tipul care are apartamentul.
Doamne. Acela este un Aaron Rose?
Sunt sigur că este Ikea.
Nu-i rău, Columbia.
Mă cheamă Cameron.
Blair.
Ţi se pare dintr-o dată imposibil de cald aici?
Te simţi bine?
Acum mi-e mai bine.
Mulţumesc.
Willa.
Dan. Ai ajuns la timp.
Sunt pe cale să servesc o tavă cu "justiţie artistică".
Spune-mi că ai primit unul din cele 200 de mesaje ale mele.
Nu. Ţi-am zis că mergem aici.
Sunai să-mi mulţumeşti?
Vanessa a depus o lucrare originală
aşa că spune-i tatălui tău că a fost o greşeală.
Deci a scris altceva.
Îţi spui că merită mai mult să înveţe la Tisch?
Tu o meriţi.
Îmi poţi mulţumi mai încolo.
Sunt... Sunt cu Vanessa.
Eşti "cu" Vanessa? Ai cumva 40 de ani?
Bună, Dan.
Cine era târfa aia?
Sună-ţi tatăl.
Jenny. Jenny!
Te rog să-mi spui ce cauţi aici,
începând cu "tata ştie"
şi terminând cu "băutura nu e pentru mine".
De vreme ce n-am vorbit azi cu tata, nu.
- Băutura e pentru Nate şi Chuck. - Ce cauţi cu Nate şi cu Chuck?
Nate e prietenul meu şi Chuck e complet inofensiv
dacă nu cumva rămân cei de aici fără gheaţă.
Vanessa o ştie pe fata care îţi făcea avansuri?
Nu, ea nu... Stai o clipă.
De ce treci la şantaj în 60 de secunde?
Dan, chiar era o întrebare.
Recidiva nu e ceva nemaiîntâlnit.
Trebuie doar să mă facă un tratament,
să schimbăm câte ceva. Atâta tot.
Cred că avem nevoie de o a doua opinie.
Suntem în epicentrul celor mai bune îngrijiri medicale din lume
şi orice ar trebui să facem, o vom face împreună, aici.
Dacă asta doreşti tu, Lily, desigur.
Îl voi suna personal pe un prieten de la Sloan-Kettering.
Chiar dacă vrei să alegi un alt doctor,
voi rămâne în preajmă pentru că trebuie să ştiu că eşti bine.
Cred că ar trebui să rămânem cu tata.
A vindecat-o deja o dată pe mama şi face parte din familie.
Cred că şi eu prefer asta, Rufus.
Cunoaşte deja fiecare aspect al cazului meu
şi ştie la ce să se aştepte de la tratament.
Iar Serena are dreptate. William face parte din familie.
Sigur. Dacă asta doreşti tu.
Voi da nişte telefoane.
Începem mâine dimineaţă, la prima oră.
Şi, cum spune Rufus, cu toţii îţi suntem alături.
Nu te aşteptam.
E un moment nepotrivit? Ar cam trebui să vorbim.
Nu, nu-i nimic. Eşti bine?
Lucrurile nu merg prea bine.
Chuck vrea să bem shot-uri.
E Jenny?
Da, suntem la o petrecere.
E Serena.
- Nu pot să cred. - De ce? Ce s-a întâmplat?
Nimic. Doar că am sunat ca să vorbesc cu tine
şi tu eşti la o petrecere cu Jenny Humphrey?
Şi ce? Nu-i mare lucru.
Ca şi faptul că ţi-ai petrecut noaptea cu ea?
Ce? De unde ştii?
Ştii ce? Lasă. M-am răzgândit.
- Nu am să-ţi spun nimic. - Ser...
Chuck, planul tău e naşpa.
Vorbeşte chiar acum la telefon cu Serena.
Nu-i neapărat o chestie rea.
M-am săturat de petrecerea asta.
Hai să mergem în apartament să ne îmbătăm.
Mergeţi voi. Eu mai stau puţin.
Ai chef?
Absolut.
Văzut. Nate Archibald suferind de o inimă frântă.
Păcat că nu-şi dă seama
că jurământul lui Jenny nu e deloc hipocratic,
ci, mai degrabă, ipocrit.
Haide. Ai o diplomă în Arte.
Recunoaşte.
Arta asta e atroce.
Nu ştiu. Globul Ikea începe să-mi cam placă.
De fapt, am un prieten care învaţă la Columbia,
deşi nu cred că prea ajunge pe la ore.
Blair, vrei să-l faci gelos pe tipul care a venit?
Poftim?
V-am văzut. Să ghicesc. E fostul iubit?
Vrei să-i arăţi că l-ai uitat, că eşti gata să treci mai departe?
Trebuie doar să rişti.
Arată-i că trecutul... e trecut.
Te plac. Am chef dacă şi tu ai.
Am chef.
- Vanessa, unde te duci? - Acasă.
Nu ştiu ce ţi-a zis Willa, dar ţine minte,
are la ea un tub de încărcat brichete.
I-ai spus că lucrarea mea pentru Tisch
- e adaptată după a ta? - Mi-a scăpat.
Dar ai scris ceva original,
aşa că nu ai de ce să îţi faci griji.
Pentru că Willa îşi va suna tatăl
şi va rezolva totul cu decanul?
Mersi, Dan. Ai avut grijă să încep cu dreptul.
Tu nu eşti dreaptă. N-a fost vina mea.
Te-am întrebat dacă te deranjează că am intrat eu.
De ce n-ai fost sincer cu mine?
Parcă tu ai fi fost sinceră,
înscriindu-te la lucrul pe care mi-l doream cel mai mult?
Ţi-am explicat.
Nu. Te-ai justificat.
Tu însăţi ai zis că de ştiai că era un singur loc,
nu te-ai fi înscris.
Ce vrei să spui?
Vrei să-mi retrag înscrierea?
Nu.
Nu. Sigur că nu.
Dar cum te aşteptai să reacţionez?
Nu ştiu.
Nu aşa.
Pleci?
Vreau să încep de dimineaţă, la prima oră.
Nu avem timp de pierdut.
Tot nu ştiu ce vreau de la tine.
Astăzi aveam de gând
să-ţi ţin un mare discurs despre regrete,
dar boala mamei tale, faptul că a venit la mine...
că ne-am apropiat din nou...
Trebuie să cred că există un scop în spatele acestor lucruri.
Dar ai pierdut aşa de multe.
Ştiu.
Te-am urmărit de departe, am mai văzut câte o poză.
Nu mi-a prea plăcut faza cu calul de la meciul de polo.
Asta era şi ideea.
Mulţumesc, Serena.
Ştiu că n-ai motive să ai încredere în mine,
aşa că îţi sunt recunoscător pentru această a doua şansă.
Oricine merită una.
Nu sunt sigur că Rufus ar fi de acord cu asta,
dar, dacă are vreo importanţă, am de gând să-i arăt că greşeşte.
Nu am citit încă nimic pe "Gossip Girl".
Cred că interdicţia mea are efect şi-n provincie.
Ştiam eu. Ştiam că ai lansat un "fatwa".
După cum ştiam că nu îl puteai rupe.
Te înşeli. O puteam face.
Atunci de ce nu ai făcut-o?
Pentru că...
Mi-am dat seama, dintr-o dată.
Calea de a te uita
nu este să mă cuplez cu un tip oarecare
sau să mă prefac că nu s-a întâmplat nimic.
Noi doi ne-am iubit.
Şi apoi mi-ai frânt inima.
Am făcut tot ce-am putut ca să nu înfrunt realitatea.
Într-o zi voi săruta pe cineva
şi când o voi face, va fi pentru mine.
La revedere, Chuck.
Mă duc acasă.
Ce naiba e în neregulă cu mine?
Nu e nimic în neregulă cu tine.
Nu ştii cât de minunat eşti?
Serios. Probabil că nu ar trebui să spun asta,
dar şi tu mi-ai spus-o o dată...
Meriţi pe cineva care să te trateze cum meriţi,
nu cum o face Serena.
E adevărat.
Niciodată nu m-aş purta cu tine aşa cum o face ea.
Meriţi ceva mai bun, Nate.
Jenny, nu.
În caz că nu aţi mai auzit niciodată aşa ceva...
Nate?
...acesta este sunetul unei relaţii care moare.
Ştiu cum pare.
Serios? Grozav. Păi dacă ştii cum pare,
atunci cred că e în regulă.
Nu asta voiam să spun. Opreşte-te.
Ce cauţi aici, măcar?
Am venit să-mi cer scuze că nu te-am ascultat mai devreme
şi apoi am intrat şi am prins-o încercând să te sărute?
Da, dar nu am făcut-o. Nu s-a întâmplat nimic.
La fel ca aseară şi ţi-aş fi spus despre asta,
dacă nu mi-ai fi închis telefonul.
Cum rămâne cu lucrurile pe care le-a zis despre mine?
Chiar asta crezi?
Da.
Vorbesc cu Nate, Jenny. Ei bine?
Dacă mă întreb de ce nu mai ai încredere în mine? Da, aşa este.
Nu-mi spui despre tatăl tău, Şi apoi pleci din oraş cu Carter Baizen.
Şi te întorci şi mă laşi pe dinafară.
Ce-ar trebui să cred?
Îmi pare rău. Trebuia să-ţi spun că-l căutam pe tata.
Dar nu am plecat cu Carter. Tu ştii asta.
- Am încercat să-mi cer scuze. - Despre ce vorbeşti?
În noaptea nunţii lui Dorota,
te-am sunat pe mobil ca să îţi explic tot.
I-am lăsat un mesaj lui Jenny.
Ce mesaj? N-am vorbit cu ea, Nate.
Măcar o dată, te rog, nu o lăsa să-ţi facă asta.
Ţi-am lăsat mesaj, Nate. A zis că-ţi va transmite.
Minte! Nu am vorbit cu ea.
- Ieşi afară. - Ce?
Serios, Jenny, pleacă.
Voi doi vă meritaţi unul pe celălalt.
Scuze, dră Blair.
Am uitat să-l iau.
Ştiu că nu vreţi să-l mai vedeţi.
Nu. Dă-mi asta.
Nu am de ce să neg trecutul.
Chuck e o parte din mine.
Întotdeauna va fi.
Doar că mă doare aşa de mult.
În Polonia, avem o vorbă:
"Iubirea e ca o rană la cap".
Te ameţeşte, crezi că mori, dar îţi revii.
De obicei.
E o zicală oribilă.
Mâine mergem să hrănim raţele?
Am cumpărat deja pâine.
Scuze. Trebuia să vorbesc mai întâi cu mama.
Nate, înainte să-ţi spun ce am de zis,
vreau să ştii că am încredere în tine.
Şi dacă mă fac vinovată de ceva, e că te iau de bun,
că presupun că-mi vei fi mereu alături.
Şi îţi promit că nu o voi mai face.
Serena, ce se întâmplă?
Pentru a readuce la viaţă o relaţie la ananghie,
vine o clipă când trebuie să nu mai protejăm ce avem...
Motivul pentru care nu puteam vorbi cu tine mai devreme
nu e legat de tata, ci de mama.
E bolnavă şi nu ştiu ce se va întâmpla.
...pentru a lăsa loc pentru ce ne trebuie cu adevărat.
A trece peste ceva poate însemna să te deschizi în faţa cuiva...
să priveşti trecutul, sau să atingi echilibrul.
Mulţumesc, Rufus.
Ştiu că ţi-este greu din cauza întoarcerii lui William.
Contează doar să te faci bine.
Şi deşi noile călătorii pot începe cu un singur pas,
pot la fel de uşor să se încheie cu un singur pas greşit.
Bună, Vanessa. Eu sunt.
Ascultă, ţi-am citit piesa şi e minunată.
Îmi pare foarte rău. Te rog, sună-mă.
Şi atunci când până şi cele mai sănătoase relaţii
ajung la reanimare, e important să ne amintim...
Sunt Will. Nu merge chiar cum speram.
Scrie-i lui Lily altă reţetă.
Nu poţi da înapoi acum. Trebuie să meargă.
Şi mă îndoiesc că autorităţile
s-ar bucura să afle despre ceea ce ai făcut.
În Upper East Side, uneori, reţeta greşită
e chiar ce-a recomandat doctorul.
X.O.X.O., Gossip Girl.
Subtitrare de Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro Corectura: Giana