Din episoadele anterioare:
Când ai fost acolo, James,
ai spus ca Whitmore pusese un paznic la o cabină pe submarin.
Păzea ceva ce nu dorea să vezi.
Da. Şi?
Nu-mi plac secretele.
Ai spus că m-ai adus pe Insulă ca să fac ceva foarte important.
Când începem?
Fugi.
Oamenii ăştia sunt extrem de periculoşi.
Trebuie să plecăm acum.
Deschide calea.
Omul ăsta vrea să părăsească Insula şi avionul este singurul lui mijloc.
Vrei să ştii unde ne ducem? Îl vom opri.
Cum îl veţi împiedica să se urce în avion?
Îl vom distruge.
Într-o lume plină de conflicte şi de rivalitate,
asupra unui singur lucru suntem cu toţii de acord...
Toţi îl iubesc pe Hugo.
Născut într-un mediu modest,
Hugo Reyes a fost mereu o lumină călăuzitoare
pentru toţi cei care i-au ieşit în cale.
Pasiunea de-o viaţă a lui Hugo pentru găini
l-a făcut să achiziţioneze şi să extindă lanţul "Mr. Cluck",
transformându-l într-un fenomen de nivel mondial.
Creşterea exponenţială a succesului lui Hugo
era uimitoare.
Dar succesul financiar nu era sfârşitul,
ci începutul.
Hugo şi generozitatea au devenit sinonime...
Parcuri...
Locuri de joacă...
Spitale...
Casa de copii "Mr. Cluck".
Filantropia sa era fără pereche...
Ceea ce ne duce la această seară
şi la deschiderea aripii de paleontologie Hugo Reyes
la Muzeul de Istorie Naturală Golden State...
Un trainic simbol cultural
care poartă numele
unuia dintre cei mai importanţi binefăcători ai oraşului nostru.
Doamnelor ÅŸi domnilor, "omul anului"...
Hugo Reyes!
E un trofeu chiar mişto, nu?
Da.
Ştii că sâmbăta viitoare este strângerea de fonduri umanitară?
Poţi ajunge?
Alt trofeu?
"Toţi îl iubesc pe Hugo."
Ştii cine nu o face?
Femeile.
Mamă!
Ai nevoie de o femeie în viaţa ta,
mai ales una care nu te-a hrănit la sân.
E dezgustător.
Şi sunt prea ocupat ca să apuc să cunosc pe cineva.
Nu eşti prea ocupat. Eşti prea speriat.
Nu sunt speriat.
Bine, pentru că mâine ai o întâlnire.
Da?
Vecinul bunicului Tito are o fată, Rosalita.
A fost de acord să ia prânzul cu tine.
Cum este?
- Dornică să te întâlnească. - Mamă.
Te duci!
O să te adore.
Şi dacă nu va fi aşa, vom găsi pe cineva care să o facă.
S-au întâmplat multe chestii nebuneşti.
Mi-aş dori să vorbim personal despre ele.
Mulţi oameni au venit să vorbim după ce...
Ştii tu, s-au dus.
Ar fi frumos dacă ai face-o şi tu.
Hugo?
Eşti gata de plecare?
Când mă întorc, vom pleca.
- Unde te duci? - La "Stânca Neagră".
Dacă vom distruge acel avion, ne va trebui dinamită.
Sigur aşa e cel mai bine?
Nu. Dar e tot ce putem face.
Tu eşti experta.
Al cui e mormântul ăsta?
O chema Libby.
Stătea pe locurile de la coada avionului.
Urma să ieşim la prima noastră întâlnire.
Trebuia să fie... un picnic.
Dar... a fost ucisă.
Îmi pare rău.
Da, şi mie.
Bună.
Ce faci aici?
Te voi împiedica să îi ucizi pe toţi.
Traducerea şi adaptarea: Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Ai de gând să spui ceva?
De ce-aş avea încredere în tine?
Le-ai ucis pe Libby şi pe Ana Lucia.
Nu contează acum.
Contează doar că veţi traversa Insula ca să aruncaţi în aer avionul.
Oamenii vor muri...
Mulţi oameni, şi tu vei fi vinovat.
Ce?
Pentru că acum oamenii te ascultă pe tine, Hurley.
Hurley.
Cu cine vorbeşti?
Cu nimeni.
Haide.
Plecăm.
Să-ţi aduc nişte chipsuri tortilla făcute în casă?
Sigur. Cum vrei.
Poţi lăsa astea?
Mă întâlnesc cu cineva.
Întârzie.
Corect. Chipsurile vin acum.
Hugo?
Bună.
Mă bucur să te întâlnesc.
Nu mă aşteptam să fii aşa.
Poftim?
Adică, să fii aşa de...
drăguţă.
Te rog. Ia loc.
Nu ţi se potriveşte numele de Rosalita.
Nu mă cheamă Rosalita.
Ci Libby.
Deci... nu eşti partenera mea la întâlnirea pe nevăzute?
Nu, te-am remarcat din celălalt capăt al camerei.
De unde ştii cum mă cheamă?
Dacă ţi-aş spune, ai crede că sunt nebună.
Nu voi face asta.
Hugo, crezi că poate exista o legătură între doi oameni,
de parcă ar fi suflete pereche?
Aşa cred.
Nu-ţi aminteşti de mine, nu-i aşa?
Ar trebui?
Ce faci, Elizabeth?
Îl sâcâi pe omul ăsta?
Nu. Este... un vechi prieten.
De fapt, noi doar... Stai. Ce se întâmplă?
Îmi cer scuze pentru deranj. Haide.
Nu, dre. Brooks, dacă aş putea doar...
- Doctor? - Îmi pare rău. A plecat de capul ei.
De unde a plecat de capul ei?
În tot ce ţi-am spus, Hugo, am fost sinceră.
Iartă-ne.
SPITALUL DE BOLI MINTALE SANTA ROSA
Bine, să mergem.
Trebuie să ajungem la canoe şi să traversăm canalul
ajungând pe insula Hydra până la lăsarea serii.
Ai luat dinamita?
Patru batoane...
suficient cât să distrugem carlinga şi toate instrumentele de bord.
Acel avion nu va zbura niciodată.
Nu ştiu dacă este o idee prea bună.
Una la mână, chestia aia e foarte instabilă.
Trebuie să ai încredere în mine. De-o viaţă mă pregătesc pentru asta.
- Să arunci lucruri în aer? - Să vă apăr pe voi.
Da, însă cum ne va apăra explozia avionului?
Dacă nu va mai fi avionul,
creatura aia nu va mai putea părăsi Insula.
Da, însă nici noi.
Vom rămâne captivi aici, cu ea, şi va fi furioasă pe noi.
Jacob a spus că Richard va şti ce să facă.
Şi Richard a spus să aruncăm avionul în aer. Aşa-i?
Da.
Păi mie Jacob nu mi-a spus nimic despre asta.
Dacă Richard n-are dreptate?
Hugo, eu vă vreau binele tuturor.
Nimeni nu e mai important decât asta.
Chestia aia e malefică
şi Dumnezeu să ne ajute de va părăsi vreodată Insula asta.
La vreo doi metri deasupra solului.
Asta va fi o suliţă?
Nu ştiu încă sigur ce va fi, James.
La momentul potrivit, îmi va spune ea.
- Acum vorbeşti cu lemnele? - Sawyer.
Ce-i?
Vă pot ajuta cu ceva?
Dacă poţi să faci ceva? Ce zici de... orice?
Ticăloşii de pe cealaltă insulă au pus mâna pe Jin.
Stăm cu mâinile în sân, nu mişcăm un deget!
E o diferenţă între a nu face nimic şi a aştepta.
Atunci ce aşteptăm?
Aţi reuşit să vă întoarceţi pe insula asta
doar pentru că aţi lucrat împreună.
Dacă vrem să ne urcăm în acel avion şi să plecăm,
la fel trebuie să procedăm.
Aşteptăm sosirea prietenilor voştri, Kate...
Hugo, Sun, Jack...
Doar aşa vom pleca de pe stânca asta uitată de Dumnezeu.
- Nu cred că se va întâmpla asta. - Să sperăm că te înşeli.
Unde ai fost?
Putem vorbi între patru ochi?
Sigur.
Totul a mers bine?
Da.
Widmore te-a văzut?
- Nu, doar oamenii lui. - Şi i-ai lăsat în viaţă?
Nu văd de ce i-aş fi ucis dacă aveam ceea ce căutam.
Ai descoperit ce ascundeau în submarin?
Sigur că da.
Şi acum ce facem?
Luăm mai multă dinamită sau ea a murit degeaba.
Poate a murit ca să ne spună să nu ne apropiem de dinamită.
Jack, sunt dispus să-mi asum riscul ăsta.
Richard, i-am promis lui Sun că o voi lua de pe insula asta.
Păi, Jack, mi-aş dori să nu fi făcut asta.
Dacă te face să te simţi mai bine, poţi da vina pe mine.
Cred că Richard are dreptate.
E singura voastră opţiune.
Ai încredere în mine, Jack.
Bine.
Bine. Să mergem.
38? Numărul 38?
Dle Reyes!
Ce onoare.
Dă-mi un pachet "Bucket", pentru familie.
Desigur. Imediat, domnule.
41?
Numărul 41?
Ce?
Îmi pare rău.
Te-am mai văzut?
Sunt proprietarul localului. Poate ai văzut reclama.
Vrei un breloc Clucketeer?
Nu. Nu de acolo.
Ai fost pasager al zborului Oceanic 815?
- Acum vreo săptămână, din Sydney? - Da.
- Şi eu. - Ce coincidenţă.
Bine. Ascultă, pot să stau puţin cu tine cât îmi aştept comanda?
Chiar te rog.
Câtă carne de pui!
- Mănânc mult când sunt deprimat. - Deci... cum o cheamă?
Am cunoscut o fată la o întâlnire pe nevăzute, seara trecută.
Şi nu... Nu a mers aşa cum sperai?
Era absolut grozavă, cu o excepţie: e sărită de pe fix.
Toate femeile sunt puţin ţăcănite, frăţioare.
Nu. Asta chiar e internată la spitalul de nebuni.
Le-am văzut duba. Este nebună cu acte-n regulă.
La început părea sănătoasă,
dar pe urmă mi-a zis că ne cunoaştem deja...
Şi mi-aş aminti aşa ceva.
Spune-mi o chestie...
Ai crezut-o când ţi-a spus că te cunoaşte?
Da.
Într-un fel.
Eu zic să faci ce-ţi dictează instinctele.
Poate că ar trebui...
Ar trebui să încerci să afli de unde crede ea că te cunoaşte
înainte să renunţi la ea.
42? Comanda 42?
E a mea, frăţioare.
Păi...
Mi-a făcut plăcere să dau peste tine.
Bună...
Bună.
Îmi pare rău că Sayid te-a legat,
dar se temea că vei fugi înainte să apucăm să vorbim.
Nu-l învinovăţesc de nimic.
Deşi i-am explicat, înainte să plece,
că nu am unde să fug, frăţioare.
Dacă ăsta nu-i cel mai bun argument împotriva captivităţii,
nu ştiu care-ar putea fi.
Pot să-ţi pun câteva întrebări, Desmond?
Deloc.
De ce te-a adus Charles Widmore înapoi pe Insulă?
Având în vedere că am fost răpit, va trebui să-l întrebi pe el.
Îl păzeau nişte paznici bine înarmaţi.
M-a azvârlit într-o colibă din lemn
şi m-a supus unei imens şoc electromagnetic.
Dacă nu te deranjează că întreb, Desmond,
cum poţi şti sigur că asta a folosit asupra ta?
Din experienţă.
Ştii cine sunt?
Desigur.
Eşti John Locke.
Întoarce-te în tabără. Mă întorc şi eu, în scurt timp.
Unde te duci?
Desmond şi cu mine trebuie să facem o plimbare.
Aş dori să-ţi arăt ceva.
Te cam pune pe gânduri, nu-i aşa?
Ce anume?
Ilana.
Fusese aleasă de Jacob ca să vină şi să protejeze candidaţii.
Imediat ce ţi-a spus cine eşti,
a sărit în aer.
Insula terminase cu ea.
Mă cam întreb ce se va petrece când va termina cu noi.
Bine, oameni buni. S-ar putea să dureze ceva.
Nu vreau să se atingă nimeni în afară de mine de dinamită,
aşa că mă voi duce singur.
Unde e Hugo?
- Credeam că-i în faţă, cu tine. - Fugiţi!
Fugiţi!
Hai! Hai! Hai!
De ce naiba ai făcut asta?
Îl apăram.
- Ce naiba era în mintea ta? - Calmează-te.
Acum... ce să facem acum?
Gata. Ajunge.
Suntem morţi. Suntem morţi cu toţii.
Ar fi prins bine să ne avertizezi, Hugo.
Am spus: "fugiţi".
De ce ai făcut asta?
Aşa mi-a zis Michael să fac.
Cine?
Michael.
Este unul dintre cei care se întorc
şi ţipă la mine după ce mor.
Mi-a zis că trebuie să vă împiedic să aruncaţi avionul în aer.
Aşa că... fără dinamită, nu mai faceţi nimic să explodeze.
Ţi se întâmplă des să ţipe morţii la tine?
Suficient de des.
Şi tu-i asculţi, orice ţi-ar zice?
Morţii sunt mai de încredere decât cei vii.
Cu ce te pot ajuta, dle Reyes?
Voiam să te întreb despre fata de ieri.
Libby?
Mă întrebam dacă aş putea să o văd.
Nu cred că este o idee bună.
Nu se simte bine.
Evident, e suficient de zdravănă
ca să meargă să-şi ia pui de la fast-food.
Aici a fost greşeala mea.
I-am evaluat greşit starea.
Starea?
Are probleme cu percepţia realităţii.
Ce vrei să spui?
Sunt de părere că probabil nu ar fi o idee bună
să o vezi în clipa asta.
N-ai face decât să o tulburi.
Ai spus "probabil",
ceea ce înseamnă că poate vei face o excepţie.
Poate pentru rude.
Sau un donator generos?
Poftim?
Camera de recreere mi-a părut cam ponosită, când am intrat.
Ce crezi că ai putea cumpăra cu 100 de bătrâne?
Ţi-ai amintit?
Nu.
Îmi pare rău.
Atunci de ce eşti aici?
De unde ai impresia că mă cunoşti?
Nu sunt sigur. Eu...
Ştiu că nu va părea logic.
Pune-mă la încercare.
Acum câteva zile, mă uitam la televizor
şi am văzut una dintre reclamele tale.
Şi în clipa când te-am văzut,
m-am simţit de parcă mă izbise ceva în cap.
Am fost asaltată de o grămadă de amintiri...
cu viaţa mea... doar că era... diferită.
Ce fel de amintiri?
Avusese loc un accident de avion.
Şi... mă aflam pe o insulă.
Eram şi eu acolo?
Cred că da. Ne cunoşteam.
Noi... ne plăceam unul pe altul.
Şi apoi, când am ajuns aici,
am simţit că mai fusesem în acest loc.
Şi, nu ştiu de ce, Hugo, dar mi te amintesc şi aici.
E prima oară când intru într-un spital de nebuni.
Da, ştiu. Dar nu mi te pot scoate din cap.
De asta, ieri seară, văzându-te, am simţit nevoia să vorbesc cu tine
pentru că dacă şi tu ţi-ai fi amintit de mine...
Mi-a dori să o pot face, Libby, dar... nu am cum.
Îmi pare rău.
Nu-i nimic.
Sunt nebună.
Da, probabil, dar...
Cu toţii avem câte o ţăcăneală, nu-i aşa?
E nevoie de mult curaj
ca să te duci la un străin şi să îi spui că-l cunoşti
dintr-un univers alternativ bizar.
Eu mă tem şi să salut vreo fată.
Te descurci foarte bine.
Ai cum... să ieşi de aici?
Să ai liber o zi sau...
Da. Mă aflu aici de bunăvoie.
Păi...
Ţi-ar face plăcere... să facem ceva împreună?
Vrei să spui...
să ieşim la o întâlnire?
Da.
Mi-ar plăcea.
Aminteşte-mi, Desmond...
de cât timp ai stat în hruba aia, apăsând pe acel buton?
Trei ani.
Şi te-ai întors pentru mai mult.
De n-aş şti mai multe,
aş zice că insula asta îţi poartă sâmbetele.
Şi chiar ştii mai multe?
Poftim?
Nu-s special prin nimic, frăţioare.
Insula ne poartă sâmbetele tuturor.
Aşa este.
Ce?
Cine este?
Ignoră-l.
- Îl ştii pe băiatul ăla? - Ţi-am zis să-l ignori.
Unde te duci?
Ben, la barăcile Dharma... mai sunt grenade?
Explozibili?
- Da, aşa cred. - Atunci acolo mergem.
Poate ar trebuie să vorbim o clipă.
Să vorbim? Nu avem timp de vorbă.
Dar dacă ştii ce e de făcut, cum să împiedicăm chestia aia
să părăsească insula fără să aruncăm avionul în aer,
atunci să auzim.
Ştiu ce trebuie să facem.
Serios? Ce anume?
Trebuie să vorbim cu Locke.
Încerci să faci să fim ucişi?
Nu e ideea mea.
Ci a lui.
Jacob spune că trebuie să vorbim cu Locke.
- Jacob e aici? Acum? - Da.
Întreabă-l ce anume este Insula.
Poftim?
Acum ceva timp, Jacob mi-a spus ce este Insula
şi dacă e cu adevărat lângă mine, întreabă-l asta.
Nu trebuie să-ţi dovedesc nimic, Richard.
Ori vii cu mine ori continui să încerci să arunci lucruri în aer.
Tu alegi, tipule.
Minte.
Jacob nu ne spune ce să facem
pentru că Jacob niciodată nu ne spune ce să facem.
Voi simplifica lucrurile.
De chestia aia părăseşte Insula, s-a terminat. Gata.
- Ce se va termina? - Totul.
Eu distrug avionul ăla
şi am nevoie de tot ajutorul cu putinţă.
Cine vine cu mine?
Eu.
L-am văzut în acţiune, tipule. N-are chef de discuţii.
Îmi pare rău.
Altcineva?
Regret, Richard.
Dacă Jacob spune să vorbim cu Locke, mergem să vorbim cu Locke.
- Eu mă duc cu Hugo. - Serios?
Nu ne sta în cale.
Bine, Hurley.
Hai să vorbim cu Locke.
AM FĂCUT O GREŞEALĂ?
Probabil.
Ce crezi că ar trebui...
să-i spunem lui Locke când vom ajunge acolo?
Adică...
cum să spargem gheaţa cu monstrul-şarpe?
Nu-ţi face griji.
Ceva îmi spune că va vorbi mai ales el.
Sau ne-ar putea ucide pe toţi.
Da, ar putea.
Nu l-am văzut pe Jacob acolo.
Am spus asta doar pentru că voiam să mă asculte cu toţii.
Ştiu.
Atunci de ce ai venit cu mine?
De când a murit Juliet, de când am lăsat să fie ucisă,
tot ce mi-am dorit a fost să îndrept lucrurile.
Dar nu am cum.
Nu le pot îndrepta.
Habar n-ai cât de greu îmi este
să stau şi să-i ascult pe alţii spunându-mi ce-ar trebui să fac.
Dar mă gândesc că poate tocmai asta e ideea.
Poate...
Poate că ar trebui să renunţ.
Dacă nu cumva asta ne va duce pe noi la pieire.
Să mergem la Locke a fost ideea mea,
nu a lui Jacob.
Hurley, mi-ai cerut să am încredere în tine.
Acum îţi arăt încredere.
E bine că faci asta, tipule, pentru că...
habar n-am încotro merg.
Staţi. Nu-i nimic. Cred că ştiu ce sunt astea.
Da? Ce naiba sunt?
Aşteptaţi aici.
Hei! Eşti pe-aici?
Michael?
Eşti blocat pe Insulă, nu-i aşa?
Din cauza a ceea ce am făcut.
Şi...
aici mai sunt şi alţii... ca tine, nu-i aşa?
Asta sunt şoaptele?
Da.
Suntem cei care nu pot trece mai departe.
Ştii unde e Locke?
Acolo.
Mulţumesc.
Te... Te pot ajuta cu ceva?
Ai grijă să nu mori.
Bine.
Şi... Hurley?
Dacă o revezi pe Libby...
spune-i că-mi pare foarte rău.
Fii sigur, tipule.
Am luat vreo şase feluri de brânză.
Nici nu ştiu de care sunt,
dar doamna de la magazin mi-a zis că sunt bune, aşa că...
M-am gândit că-ţi va plăcea brânza pentru că...
tuturor le place brânza.
Ceva e în neregulă?
Nu, nu în neregulă, doar...
ciudat.
Ai mai fost aici?
Nu.
Doar că prezenţa noastră aici mi se pare atât de familiară.
E ca o întâlnire pe care n-am avut-o niciodată.
Vorbesc ca o nebună, nu-i aşa?
Nu.
Nu în întregime.
De ce vrei, măcar, să fii cu mine?
Tu de ce vrei să fii cu mine?
Poftim?
Haide. Priveşte-mă.
Vreau să fiu cu tine... pentru că te plac.
Da, dar...
Mă placi pentru că...
Păi... ai halucinaţii.
Ce? Ce s-a întâmplat?
Ce-i?
Eu... Cred că-mi amintesc nişte lucruri.
Serios?
Adică nu sunt nebună?
Nu, nu cred că eşti nebună.
Am ajuns.
Ce este asta?
E o fântână.
Să ghicesc... Te întrebi cât e de adâncă.
Mi-ai citit gândurile.
Ai idee cât de veche e fântâna asta, Desmond?
E foarte veche?
Chiar aşa. Foarte veche.
Atât de veche, de fapt,
încât cei care au săpat-o au făcut-o cu mâinile goale.
Dumnezeu ştie cât timp le-a luat.
Pare cam multă muncă doar ca să faci rost de apă.
Nu apă căutau ei.
Ci răspunsuri.
Cu mult timp în urmă,
locurile precum cel unde ne aflăm acum
făceau acele busolelor să se învârtă.
Şi oamenii care ţineau acele busole în mână
au simţit nevoia să afle de ce,
aşa că au săpat.
Au găsit ceea ce căutau?
Nu. N-au găsit.
Voiam să vezi asta, Desmond,
pentru că Charles Widmore nu e interesat de răspunsuri.
Ci doar de putere.
Şi te-a adus înapoi pe insula asta
ca să-l ajuţi să găsească lucrul pe care îl caută.
Până la urmă, asta nu e singura fântână.
Şi de asta voiai să o văd?
De ce nu te temi?
Poftim?
Eşti aici, în inima junglei, cu mine.
Nimeni nu ştie că eşti aici.
De ce nu te temi?
Ce rost are să-ţi fie frică?
Ce face prietenul nostru?
Nu trebuie să ne mai facem griji cu el.
Unde ai fost?
M-am plimbat, James.
Dacă ţi-ai dezmorţit picioarele, poate poţi...
Ticălosul.
Bună, Hugo.
Nu ştiu cine eşti, tipule, sau ce vrei,
dar trebuie să vorbim cu tine.
"Să vorbim"?
Mai sunt şi alţii cu mine.
Dar problema este că aveţi arme, noi avem arme...
şi n-aş vrea să fie cineva rănit...
sau ucis.
Aşa că nu vom face nimic
şi vreau să-mi promiţi că nici voi nu veţi face nimic.
Îţi dau cuvântul meu.
Bine, băieţi.
Ieşiţi.
Bună, Jack.
Salut.
Aştepţi pe cineva anume?
Poftim?
Am observat că ai parcat aici de ceva vreme,
uitându-te la copii şi, ei bine, asta e o şcoală.
Ai un copil care învaţă aici?
Nu. Eu...
Abia m-am mutat în cartier...
şi caut o şcoală pentru fiul meu.
- Cum îl cheamă pe fiul tău? - Charlie.
În calitate de profesor aici, îţi recomand şcoala călduros.
E o şcoală minunată.
Mă bucur să aud asta. Mulţumesc.
Mi-a făcut plăcere să vorbesc cu tine.
O zi bună.
Doamne.
Sunaţi la 911! Acum!
Dle Locke?
Doamne.
Nu... Nu mişca. Te vom duce la spital.
Dle Locke?
Dle Locke, mă auzi?
Subtitrare de Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro