Grozav.
Harry,
e adevărat că nu a mai citit-o nimeni, niciodată?
Am citit pe Internet
că nimeni nu ştie
care e strigătul de luptă al Îngerului Războinic.
Trebuie să mă laşi să arunc o privire!
Ştii bine că nu-i voie.
După ce cartea e deschisă, valoarea ei scade.
Ştiu,
dar nu eşti cât de puţin curios ce e înăuntru?
Desigur.
Cine n-ar fi?
Dar chiar şi dacă respir în preajma ei...
şefu' mă va omorî.
De altfel, nimic din acea lume fantastică
nu e realizabil,
aici, în lumea reală, puştiule.
Nu, nu, nu, nu!
Un puşti mi-a furat revista!
Securitatea!
Îmi cer scuze.
Scuze.
Nu văd nimic prea casca asta.
Lois.
Nu la asta mă gândeam
când Randall a spus că trebuie să fiu jurnalistul de serviciu, azi.
Haide.
N-ar trebui să fie dificil pentru Lois Lane
să stârnească puţină compasiune.
Ţie ţi se pare uşor, dar trebuie să-i trag de limbă pe oamenii ăştia.
Nu pot scoate nimic de la ei.
Se uită la mine de parcă aş fi de pe altă planetă...
care are totuşi, un impact.
Ştii, fără supărare,
dar armura asta nu prea te face Dra Prietenoasă.
Corect.
Nu-i de mirare de ce Clark mă evită.
Nici măcar nu mi-am dat seama că nu sunt deschisă cu ceilalţi.
Ultimul lucru la care se gândeşte Clark referitor la tine
e că ai fi plictisitoare.
Poate Ã®mi fac asta de una singurÄƒ.
Poate e o teamÄƒ adÃ¢ncÄƒ de intimitate.
Poate nu sunt deschisă cu ceilalţi
fiindcă de fiecare dacă când o fac, lucrurile iau o întorsătură proastă.
Poate că psihologul meu avea dreptate.
A spus că aveam acele fantezii cu Clark,
iar acum nu mi se mai întâmplă...
Lois, poate trebuie doar să te linişteşti
şi să te concentrezi pe muncă.
Scuze.
Ai dreptate.
Poate şi tu ar trebui să profiţi
de faptul că nu mai eşti scufundată în muncă.
Ieşi din lumea ta digitală
şi gustă puţin din distracţia carnală.
Distrează-te. Una dintre noi ar trebui.
În regulă.
Foarte bine.
Trebuie să dau un telefon.
Promite-mi că o să o faci lată.
Promit.
Bine.
Nu-mi vine să cred că fac asta!
"Cu puterea Îngerilor!"
Îngerul Războinic era doar un copil?
Eşti teafără?
Smallville, Sezonul 9, Episodul 12
"Warrior"
Traducerea şi adaptarea: bai3tzash (c) Titrări.ro
Subtitrarea: elderman (c) www.addic7ed.com Comentarii pe www.tvblog.ro
Lois.
Clark, unde eşti?
Îmi pare rău. N-am putut ajunge.
Am avut nişte treabă pe acasă,
dar sunt în maşină, în drum spre tine.
Bine.
Poţi să aduci ceva de la mine?
Ceva din dulap.
Sigur.
Cum ai spus, sunt deja în întârziere, deci...
Da, eşti deja în întârziere.
Acum nu mai poţi da înapoi şi du-te.
Lois, putem să o lăsăm pe mai târziu?
Nu. De atâtea ori ai amânat lucrurile în ultima vreme
încât sunt dezamăgită până peste cap.
Din fericire, sunt în apropiere de Talon, Lois.
De ce ai nevoie?
Ce-a fost cu sunetul ăsta?
Nimic.
Am deschis fereastră la maşină.
Bine. Uite ce am găsit... o chestie roşie din piele.
Nu.
Chestia tricoloră?
Mai puţină vorbă şi caută mai bine.
Costumaţia de menajeră franceză?
Trebuie să fiu pregătită.
E o sacoşă cu haine aici.
În sfârşit. Ai găsit.
Nu a fost chiar atât de greu, nu?
Da, floare la ureche.
Eşti eroul meu.
După acea escapadă eroică,
nici cea mai timidă domnişoară
n-ar fi putut să nu ofteze după tine.
Ce ar spune un erou?
Cu plăcere, cetăţene.
Şi ai lăsat în urma ta o dâră de firimituri
nu tocmai greu de urmărit.
Îmi cer scuze. E totul nou pentru mine.
Nu mi-am dat seama cât de rapid am fost.
N-am atins viteza sunetului. Deci, nici chiar atât de rapid.
Vrei să...
Ce?
Nu prea eroic din partea mea.
Apropo, grozavă costumaţie.
Nu ştiu ce crezi tu,
dar recunosc un super-erou când îl văd.
Cam fac parte dintr-o afacere de ajutorare a super-eroilor.
Nu e ceva ce ai spune la şcoală când te întreabă unde muncesc părinţii tăi.
Chiar faci asta?
Da, cât se poate de bine.
Sunt Chloe Sullivan.
Stephen Swift.
Scuze.
Poate am putea vorbi despre locul tău
în lumea asta a eroilor, la o cafea.
Sună...
grozav.
Minunat.
Deci...
Vrei să mergem la cafea acum, sau...
Acum?
Da. Bine.
Dacă nu ai altceva de făcut.
Nu.
Domnişoarele primele.
Devii atât de morocănos
doar când ai transpirat ca un porc toată după-amiaza.
Scuze, Lois, doar că nu înţeleg...
Culorile, costumaţiile.
De parcă toată lumea
ar vrea să fie eroi.
Se numeşte fantezie, Clark.
O evadare, ceva, nu ştiu, mai magic
decât cu ce ne confruntăm zi de zi.
Viaţa de erou
înseamnă sacrificiu,
responsabilitate şi loialitate.
Din câte am auzit.
Tu şi Chloe v-aţi înţeles cumva să spuneţi acelaşi lucru
şi nu ştiu eu?
O costumaţie nu doar te maschează.
Ci te arată lumii
într-un mod în care nu ai mai fost văzut.
Care e visul tău?
Să fii scufundat într-o fantezie din când în când,
ţi-ar putea face bine.
Dra are dreptate.
Fără o fărâmă de fantezie,
viaţa e doar viaţă, şi unde e magia în toate astea?
Zatanna, când...
Trebuie să vorbim, Clark. Între patru ochi.
Sper că e-n regulă că-l răpesc pentru o vreme.
Lois, ea e Zatanna.
Zatanna, ea e Lois.
Nu la asta mă refeream când spuneam de o scufundare într-o fantezie.
Presupun că n-ar trebui să fiu surprins
că ai ales să mergi pe urmele tatălui tău.
Multe se pot schimba într-un an.
Însă nu cred că ai ales drumul ăsta
ca să faci scamatorii.
Am aflat că măreţul meu tată fusese ţâfnos
şi a pornit într-o cursă de blesteme, pe când avea 20 de ani.
I-am curăţat mizeria,
şi am pus capăt aproape tuturor blestemelor.
Şi crezi că revista furată
e blestemată?
Nu e atât de nebuneşte precum sună.
Conform jurnalului tatălui meu,
hoţul nostru va face cunoştinţă cu puteri nemaivăzute,
exact ca în revistă.
De obicei lucrez singură,
dar lucrurile astea de multe ori se termină prost,
şi nu mă pot gândi la nimeni mai bun
ca să mă ajute acum.
Dră, lasă-ne să intrăm!
Mă scuzi o clipă?
Stai la rând, amice!
Lois, ce cauţi la toaleta bărbaţilor?
Cu siguranţă nu ai văzut rândul la toaleta femeilor.
Lois.
Doar o clipă!
Nu sta ca blegul şi fă ceva.
Asta era în sacoşa ta?
Prinţesa amazoană nu va mai fi umilită.
Totuşi, nu înţeleg ce legătură are asta cu Amazonul,
dar nu contează.
Cât timp te aşteptam
ca să vii de la munca ta din agricultură,
o posibilă poveste a apărut chiar sub nasul meu.
Cineva a furat...
Acea revistă rară "Îngerul Războinic".
Ştiu. Prietena mea, Zatanna, mi-a povestit.
E în afaceri cu... antichităţi.
Sunt câteva piste pe care vrea să le urmăm.
Pun pariu.
Lois, nu e ceea ce crezi.
Nu. Am înţeles.
Putem face o poză împreună?
Faci o poză?
Vom urma mai multe piste dacă ne despărţim.
Şi te-ai asigurat că e decofeinizată, cu caramel şi ciocolată albă,
aşa cum am comandat, nu?
- Da. - Mersi.
Şi dvs ce doriţi?
Un pahar cu lapte ar fi de-ajuns.
Adică, o cafea.
Neagră, te rog.
E totul în regulă?
Da.
E foarte tare.
Deci, dacă te voi ajuta să de adaptezi acestei lumi,
trebuie să te întreb...
Chiar cunoşti super-eroi?
Da. Să ne concentrăm pe...
Pe toţi?
Pe majoritatea, cred.
Ce?
Chiar cunoşti super-eroi,
dar pari foarte plictisită.
E grozav ceea ce faci.
Ei bine, e un mod de viaţă.
Îmi poţi spune câţiva eroi pe care îi cunoşti?
Nu, aşteaptă! Nu!
Le vei compromite identităţile.
Nu-mi vine să cred că am întrebat asta.
Să ne concentrăm pe ceea ce-l face pe Stephen Swift atât de super.
Ai fost expus la rocă de meteorit?
Sau poate ai fost născut aşa.
Asta te-ar face meta-uman.
Sau poate eşti din Cosmos.
Asta a fost o glumă.
Un fel...
Dumnezeule.
Nu eşti din Cosmos, nu?
Nu.
Doar că... îmi cer scuze.
Sunt orfan,
şi am fost trimis în Metropolis
să locuiesc cu mătuşa mea când eram...
mic...
Şi cu câteva săptămâni în urmă, am fost prins într-un...
incendiu chimic,
şi, iată-mă.
E o cauză comună.
Da. Credeam că eu sunt expertul.
Dă-mi-l înapoi!
Haide! Trebuie să-l duc acasă!
Scuzaţi-mă, dră Sullivan.
Opreşte-te!
L-ai auzit! Lasă-l în pace!
Ceea ce îi faci acestui puşti nu e corect
şi nu e drept,
şi nu ar trebui să rămâi nepedepsit!
Vezi-ţi de treaba ta!
Îţi voi da eu un motiv să râzi.
- Cere-ţi scuze! - Bine!
Bine! Îmi pare rău!
I-l voi da înapoi! Doar lasă-mă jos!
Toţi... acasă, acum!
Haide!
Mulţumesc, domnule!
Scuză-mă.
A trebuit să... salvez situaţia.
Deci, ce urmează?
Scuze că vraja mea de localizare n-a fost atât de bună.
Cum am spus, am nevoie de tot ajutorul pe care-l pot avea.
Ar trebui să fie... pe-aproape?
Nu te poţi aştepta ca magia să fie o ştiinţă exactă.
Ai fost cumva atent la cuvinte?
E politicos şi inteligent în acelaşi timp.
Dnul Ceaţă s-a mai cizelat.
Am găsit-o.
Dintoteauna ştiam că ascunzi artilerea grea
sub acel costum,
dar... să vezi prin pereţi...
Asta e remarcabil.
E ceva obişnuit pentru mine.
Aşteaptă.
Cu puteri ca ale tale,
cum poţi spune "e ceva obişnuit pentru mine"?
Nu prea mă gândesc la asta.
E de parcă aş respira, atât de normal.
Şi cu un dar ca ăsta, vin şi responsabilităţi.
Exact.
Am încercat atâta timp să fac ce e corect,
încât n-am avut timp de altceva, doar să fiu agrenat în realitate.
Toţi acei oameni cu pelerine,
nu ştiu, nu-i înţeleg.
La fel ca la tine.
Magia, fantasticul...
E ceva obişnuit pentru ei.
Zi de zi.
După ce le îndeplinesc fanteziile celorlalţi,
totul devine atât de... normal.
Presupun că şi iluzionistul poate deveni deiluzionat.
Dar, măcar o ai pe acea amanzoancă
cu care să-ţi împărtăşeşti gândurile.
Da.
Având în vedere ultima mea relaţie,
mă tem că sunt puţin distant cu Lois.
Ţi-e teamă că dacă vei lăsa să se aprindă acea scânteie,
te vei arde din nou.
Pe moment, totul e sub control.
Fantezia nu înseamnă să ai totul sub control,
iar focul nu arde întotdeauna.
Poate ai nevoie de un moment de fantezie adevărată
pentru a-ţi aduce aminte care e treaba cu scânteile.
Dumet-tes.
Sunt în regulă, mersi.
Nu.
Nu eşti.
Scânteile duc la flăcări,
iar focul e ceea ce ne ţine în viaţă.
Acum...
Nu pot face asta.
Ce păcat.
Se pare că ai găsit nişte buze mai magice ca ale mele.
Ne vedem mai târziu. Mersi.
Oliver, ce s-a întâmplat?
Nimic, de ce?
Îi eram dator lui Lois cu câteva bilete la Sharks.
Dar tu, amice...
oi fi tu antiglonţ,
dar poate ai vrea să te ascunzi.
Noroc.
Deci, prietena ta Zatanna,
în ce era costumată?
Aşa se îmbracă ea...
Desigur.
Lois, nu ai de ce să-ţi faci griji
în legătură cu Zatanna.
Sigur că nu-mi fac.
Vrei să ştii de ce?
Femeile geloase îşi fac griji. Eu?
Nu sunt geloasă, nici măcar puţin.
Ştiam că nu am de ce să-mi fac griji,
fiindcă Clark Kent
e cea mai onestă persoană pe care o cunosc.
Dacă s-ar întâmpla ceva
între... fermier şi dra cu ciorapi de damă sexy,
Lois Lane ar fi prima care ar afla,
nu ultima, nu?
Spune-i superiorului tău
că mi se pare foarte ironic
să nu găsesc pe cineva breaz cu care să vorbesc
la Persoane Dispărute.
De când am trecut de la o revistă dispărută, la persone dispărute?
Atunci când mătuşa hoţului a completat un raport.
Mătuşă? Ce vârstă are hoţul?
El e Alec Abrams, puştiul nostru suspect.
A dispărut imediat ce a furat revista,
nu că l-aş învinovăţi.
Valorează mii de dollari.
Poliţia încă îl caută.
Poliţia e ultima lui grijă.
Lois, trebuie să-l găsim cât de repede posibil.
Să nu crezi că n-am încercat.
Numele său apare în baza de date a ziarului
ca un potenţial articol.
A trimis multe scrisori prin poştă,
adresate "Ceţii".
"Lumea ta e mult mai bună ca a mea."
"Mi-aş dori să fiu un erou"
"ca să nu mai fiu umilit la şcoală."
"Mi-aş dori să fiu un erou ca tine"
"ca să fim putut salva părinţii."
"Credeam că eroii nu există"
"până când ai apărut tu."
Se pare că puştiu' are nevoie disperată
de un frate mai mare.
Caută pe cineva
care să-l înţeleagă prin ce trece.
Nu înţeleg de ce nu ai vrut să venim, aici, sus.
Locul ăsta e grozav. Mult mai grozav decât camera mea.
Decât consola mea.
Ţi-am înţeles greşit intenţiile.
Nu la asta mă gândeam
când ai spus că vrei să urci.
De ce tot faci asta?
Ce anume?
Ai încercat să nu râzi, aproape toată seara.
Ne distrăm, nu?
Sigur...
Presupun.
Presupui?
Haide! Ridică-te!
Nu. Nici măcar nu i-am atins Xbox-ul lui Lois.
Aş arăta ridicol.
Asta e şi ideea!
Poate ai nevoie să fi ridicolă.
Când a fost ultima dată când te-ai distrat?
Mă distrez destul de des.
Doar spune-mi când,
şi poţi rămâne acolo,
uitându-te cum mă distrez şi tu nu.
Bine, fie.
Dacă mă ridic,
promiţi să-mi răspunzi la toate întrebările?
Jur.
Măiculiţă.
Bine. O promisiune e o promisiune.
Ce puteri ai?
Ştii tu,
super-viteză, forţă fizică deosebită,
auz super-dezvoltat.
Îmi place să-i spun auz angelic.
Cred că asta şi e.
Poţi zbura?
Ce? De ce ai crede că aş putea...
Dumnezeule.
Pot zbura?
Măiculiţă!
Pot zbura!
Haide.
Trebuie să dăm o tură.
Ce se întâmplă dacă voi cădea?
Nu-ţi face griji.
Te voi prinde.
Ai fost prins de emoţia momentului.
Sub vrăji.
Voiam doar să-ţi deschid ochii, Clark.
Chiar dacă trăim aceste vieţi
pe care toţi le consideră fantastice,
nu înseamnă că nu putem face o pauză
din lumea reală, din când în când.
Nu avem timp de pauze.
De asta, noi, super-prietenii, trebuie să rămânem împreună.
Cred că am o vrajă pentru asta.
Întrerup ceva?
- Nu! - Da!
Cu siguranţă eşti într-o dispoziţie bună.
Da, am avut o noapte grozavă,
pentru prima dată în ultima vreme...
Nu acelaşi lucru pot spune despre voi.
Compania care a publicat revista "Îngerul Războinic",
a furat ideea de la un prieten al tatălui lui Zatanna.
Ca răzbunare,
tatăl meu a pus un blestem asupra revistei,
sperând să-l înveţe minte pe cel care a publicat-o.
Dar acesta n-a deschis niciodată revista,
şi nici altcineva, până ieri.
Stephen Swift?
Nu e rău
să avem încă un erou, nu?
E de rău când e doar un puşti.
Şi conform cercetărilor lui Zatanna...
Blestemul l-a transformat într-un erou adult.
Dumnezeule, e doar un copil.
Chloe, dacă ne dăm seama cum arată ca adult,
putem folosi Turnul de Control ca să-l localizăm.
Apoi îl voi supune unei vrăji de contracarare
şi va fi ca nou până la micul-dejun.
- Chloe? - Sunt bine.
Doar că trebuie să verific ceva.
Te voi anunţa dacă găsesc ceva.
Îţi aminteşti când ai spus că magia nu e o ştiinţă exactă?
Are şi un efect secundar,
iar tatăl meu chiar s-a întrecut de data asta.
E un monstru la sfârşitul revistei.
Nu mă mir de ce prietenul tatălui tău a avut probleme în a o vinde.
Nu se descrie originile unui super-erou.
E naşterea unui răufăcător.
În povestea iniţială, Îngerul Războinic devine Devilicus.
Iar în momentul în care eroul nostru simte gustul unei trădări...
Devine monstrul.
Am o grămadă de jocuri noi care ţi-ar plăcea.
Sau am putea comanda o pizză, sau...
Ce s-a întâmplat?
Îţi ştiu secretul.
Ştiu că ai furat o revistă blestemată
şi astfel ai căpătat puterile,
şi ştiu că eşti mai tânăr decât arăţi, Alec.
A fost un accident.
Trebuia să mă uit în ea,
iar acum că sunt un erou, nu mă voi întoarce la ce am fost.
Prietena mea, Zatanna, poate opri blestemul.
Voiam să vorbesc eu prima cu tine, ca să nu te sperii.
Te vom aduce la normal.
Normal?
Adică să fiu umilit la şcoală în fiecare zi.
Adică să nu am puterea să mă apăr singur.
Ai vreo idee cât de jalnică e viaţa mea?
Asta e ce am vrut dintotdeauna!
Nimeni nu mă va mai putea răni!
Dar asta nu e real, Alec.
Vei găsi o cale să treci peste asta.
Asta înseamnă să fii un copil cu adevărat.
Calmează-te.
Numele meu nu e Alec.
Ăsta sunt acum şi aşa voi rămâne!
Nu mă poţi obliga.
Nimeni nu poate.
Am sentimentul că
nimeni nu mă va mai deranja, niciodată.
Cred că am întârziat la petrecere.
Încă nu mi-am găsit cavalerul.
Computerul face o recunoaştere facială
bazându-se pe o simulare a înfăţişării a lui Alex de acum.
Abracadabra.
Chloe.
De ce nu a spus nimic?
Dacă ai afla că eroul tău are doar 12 ani,
cum ai fi reacţionat?
Dacă eram în locul lui Chloe, aş fi încercat să-l ajut chiar eu.
Lasă-mă în pace, te rog! Lasă-mă!
Spune-mi că vraja ta de contracarare e pregătită.
Cât se poate de pregătită.
Adu-o pe fata noastră acasă.
Spune-mi unde e prietena ta,
ca să o pot opri.
Nu vreau să te rănesc, Chloe, dar o voi face dacă trebuie.
Gândeşte-te puţin. Vrei să fii un erou, nu?
Asta n-ar face un erou.
Răufăcătorii letali sunt mai interesanţi.
Erau la putere în anii '90.
Vezi, acum Alec vorbeşte.
Încă eşti acolo. Gândeşte-te la părinţii tăi, Alec.
Crezi că ar vrea să afle că băieţelul lor...
Nu ştii nimic despre părinţii mei,
şi nu ştii nimic despre mine!
Ce e asta?
Auzi asta?!
Eşti bine?
E naşpa.
Totul va fi bine.
Cum se simte Chloe?
A fost şi mai bine.
Îmi cer scuze. Nu ştiu ce s-a întâmplat.
Nu m-am simţit niciodată ca un...
Ca un bătăuş?
Da.
Nimeni nu prea vrea să fie tipul rău.
Viaţa poate să fie dificilă câteodată.
Testul unui adevărat erou
e ca să nu lase supărarea şi singurătatea să preia controlul.
Mai ales când ai super-puteri.
Mai ales.
Doar fiindcă poţi face ceva,
nu înseamnă că şi ar trebui să faci.
Sună dificil.
Chiar e.
Deci, de ce faci aceste lucruri?
Le fac pentru că vreau să ajut oamenii...
La fel ca tine.
Nu pentru că sunt nevoit, ci pentru că eu am ales să fac asta.
Ce să fac acum?
Ar trebui să mergi acasă şi să te comporţi ca un copil,
şi aminteşte-ţi data viitoare când te vei avânta într-o încăierare
că există şi o parte bună a acesteia.
Fiindcă oricine merită salvat.
Şi munca unui erou nu se termină niciodată.
Înainte să plec, vreau să-ţi dau ceva.
Am scris asta când încă erai Ceaţa roş-albastră,
şi nu ştiam cum arătai în realitate,
aşa că...
Îmi place mai mult "S"-ul.
Şi mie.
Slavă Domnului!
Puteam să jur că e o licărire de magie în ochii tăi...
sau e doar mândria unei misiuni bine făcute?
Întotdeauna primesc o imagine de perspectivă
când îţi faci apariţia prin oraş.
Ai grijă.
O fată se poate îndrăgosti de tine.
Eşti sigur că nu vrei să continuăm în formula asta?
M-ai salvat de mai multe ori,
şi mi-ar face plăcere să-ţi întorc favorul.
Oricât de flatat aş fi...
cred că sunt interesat
să-mi găsesc fantezia în altă parte.
Trebuie să fie iubire.
Asigură-te că ştie cât de norocoasă e, Clark.
Nu ştiu câte baghete magice a folosit,
dar domnişoara magician
a reuşit cumva să scape de acuzaţiile lui Alec.
Ei bine, ajută
faptul că cunoştea familia autorului iniţial.
Referitor la Zatanna, Lois...
Lasă-mă să-ţi spun că e doar o prietenă.
Spune tot, Clark.
Când urmăream o pistă referitoare la revistă,
lucru ce a fost adevărat şi încă e,
eu şi ea am vorbit
despre faptul cât e de stresată
că e pe drumuri de atâta timp,
şi cred că eram atât de concentrat la lucrurile mele,
încât nu am realizat cât de mult s-a apropiat de mine.
M-a sărutat,
dar nu asta voiam să se întâmple.
Pe bune.
Mă întrebam cât îţi va lua să recunoşti.
Clark, pentru un tip care nu ştie să mintă,
vorbeai prea mult
şi nu mă priveai în ochi
şi miroseai de la o poştă a parfum de femei.
Te asigur că nu se va mai întâmpla.
Lois, toate aceste lucruri dintre noi...
N-am mai trecut prin asta.
Da? Nici eu.
Crezi că-mi place să fiu... nesigură?
Nu-mi place.
Dar trebui să mă obisnuiesc cu ideea că
nu sunt sigura tipă care crede că eşti fantastic.
Nu la reacţia asta mă aşteptam.
Aşteaptă-te la neaşteptat.
Privirea de pe faţa ta...
Aminteşte-ţi ce vei simţi
data viitoare când o prietenă sexy de-a ta
îţi va invada spaţiul personal.
Gata, am terminat cu scuzele.
La sfârşitul fiecărei festivităţi a benzilor desenate,
se organizează un bal mascat.
Urăşti costumele.
Da.
Dar m-am răzgândit referitor la ce am spus
despre neînţelegerea... fanteziei.
Şi...
M-ai întrebat care e visul meu, iar acesta...
eşti tu, Lois.
Acum, prietene,
asta e o scuză.
Trebuie să mă duc să-ţi iau costumul.
Noapte liniştită?
M-am gândit să fac puţin antrenament...
şi să beau un pahar.
Ai adus destul cât şi pentru restul clasei?
Simte-te ca acasă, dnă profesoară.
A fost o seară interesantă.
A fost o zi nebună?
Nu cea mai calmă, pot zice.
Cineva m-a întrebat
când a fost ultima dată când m-am distrat,
şi nu am ştiut ce să răspund.
Nimeni nu poate spune că
nu trăieşti pe muchie de cuţit, Chloe.
Dacă poate cineva să spună asta, sunt eu.
Da, poţi.
Ştii...
câteodată trebuie să găseşti distracţia
în ceea ce faci.
Şi câteodată...
e chiar în faţa ta.
Trebuie doar să vrei să o vezi.
Haide.
De unde ştiu când să-i dau drumul?
Totul e în inima ta.
Ascultă doar,
chiar acolo, între bătăile inimii.
Atunci îi dai drumul.
Traducerea şi adaptarea: bai3tzash (c) Titrări.ro
Subtitrarea: elderman (c) www.addic7ed.com
Comentarii pe www.tvblog.ro