Alex trebuie să se descurce mai bine, altfel vom avea mari necazuri.
Se va descurca mai bine.
Dezamăgesc pe toată lumea şi nu mă îmbăt când sunt tristă.
Mă culc cu cine apuc.
- Vrei să plecăm de-aici? - Mă numesc Millicent.
Le spun tuturor că sunt bine,
dar nu sunt bine.
Lămureşte-mă şi pe mine.
Nu vrei să înregistrezi un album pentru că e prea personal?
- Aşa este. - Dar asta vinde albumele.
Înregistrează un album cu mine.
Te-am iubit atât de mult, Sara.
Ai fost perfect pentru mine
şi mereu vei fi.
- Eşti bine, mamă? - Am cancer.
La pancreas.
- Aşa că am acceptat lucrurile. - Te dai bătută.
Nu, nu mă dau bătută.
Quinn ar putea să facă o fotografie pe care s-o punem în cutia asta stupidă.
Taylor!
ONE TREE HILL Sezonul 7 Episodul 17
Traducerea şi adaptarea: Achmed90 & Lory - www.titrări.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro
Ştiu că n-am mai luat micul dejun în familie de foarte mult timp,
dar, din ce-mi aduc aminte, cel puţin se vorbea
şi se mânca
ultima dată când am făcut asta. Nu ştiu. Spuneţi-mi că sunt nebună.
Îmi pare rău, mamă. Ne este greu...
Ştiu asta, scumpo,
dar vreau să mă bucur de micul dejun împreună cu familia mea preferată.
Bine?
Bine.
Bun.
Uitaţi-vă cine vine!
În sfârşit! Cineva cu personalitate!
Ce avem la micul dejun?
Pentru tine, câte puţin din toate.
Preferata mea.
De ce se holbează toată lumea?
Probabil din cauză că ai luat ultima felie de şuncă,
dar nu-ţi face griji în privinţa asta.
Ei ÅŸi-au ratat ÅŸansa.
Vino cu mine. Vreau sÄƒ-Å£i arÄƒt ceva.
Doresc să vă mulţumesc tuturor
pentru conversaţia matinală briliantă.
De momente ca acestea ar trebui să ne aducem aminte.
Vino înapoi în pat.
De ce eşti încă aici?
Cineva are cam multă energie.
Îmi place.
Sincer să fiu, o puteam folosi mai mult azi-noapte.
Ce vrei să spui?
Trebuie să recunoşti că eu am făcut mai toată treaba.
Dar nu are nimic. Am dormit ca un bebeluş.
Bravo. Ştii cine n-a dormit ca un bebeluş? Eu!
Am dormit exact 26 de minute şi astăzi am de filmat opt scene.
Refuz să-mi cer scuze pentru rezistenţa mea excepţională.
Nu mă refeream la aia!
Mă refeream la asta! Zgomotul acesta oribil!
Cred că se numeşte muzică.
Ba nu. Atunci când vine prin peretele unei camere de hotel,
se numeşte zgomot.
Deci nu te întorci în pat?
Permite-mi să mă fac înţeleasă.
Joc într-un film în această perioadă, aşa că am nevoie de-o chestie numită somn.
Şi atunci când nu dorm, capăt nişte cearcăne sub ochi,
iar acele cearcăne vor rămâne pentru totdeauna în film.
Ai înţeles?
Am înţeles. Priveşte partea bună a lucrurilor.
Sunt şanse ca nimeni să nu vadă filmul acesta.
Serios acum, de ce eşti încă aici?
Am fost înlocuit aşa repede?
Poftim?
Stai pe scaunul meu.
Scuze. Am crezut că...
Nu, a fost doar o glumă proastă.
- Ai venit devreme. - Ştiu. N-am putut dormi.
Aşa că m-am gândit să vin aici şi să încerc să-ţi fur postul.
Pot să te întreb ceva ce nu pot întreba pe altcineva?
Desigur.
Mă descurc bine?
Glumeşti?
Te descurci de minune.
Toată lumea este mândră de tine, mai ales tatăl tău şi...
... şi eu.
Totuşi am o mare doleanţă.
Trebuie să te îmbraci mai gros,
pentru că altfel te vei îmbolnăvi
şi apoi vei deveni flegmatic
şi vei începe să te plângi şi să te smiorcăi un pic
şi nimeni nu-şi doreşte asta.
- Eu nu mă plâng. - Ba da. Şi te smiorcăi.
- Chiar mă smiorcăi. - Un pic.
Da.
Bine. Probabil că ai de rezolvat o mulţime de probleme,
aşa că voi dispărea din calea ta.
Mersi că m-ai lăsat să stau pe scaunul tău.
Oricând.
Te simţi bine?
Nu, nu mă simt bine.
Se comportă de parcă n-ar fi nimic, de parcă ar fi sănătoasă.
Încearcă să fie puternică pentru ceilalţi, Haley.
Dându-se bătută?
Nu. Acceptând situaţia în care se află.
- Pare să fie împăcată cu gândul. - Eu nu sunt.
Nu s-a terminat. Încă este aici.
Nu sunt pregătită s-o las să se oprească din luptat.
Haley, ştiu că este greu, dar este viaţa ei,
iar doctorii i-au spus că nu mai are mult timp de trăit.
Atunci să auzim o a doua opinie sau o a treia sau o a patra.
- Şi dacă spun acelaşi lucru? - Dar dacă nu vor spune acelaşi lucru?
- Haley... - Ce este?
Am nevoie să cred în ceva acum, pentru că fără speranţă,
n-aş putea să mai respir.
Lasă-mă să sper, bine?
Dacă nu vom găsi pe cineva s-o ajute,
măcar vom ştii că am făcut tot ce se putea face.
Până când nu vom ştii cu certitudine, eu am nevoie de acea speranţă.
În regulă.
Până acum câteva luni,
aveam tot ce-mi doream.
Acum mi se pare că a trecut o eternitate,
fiindcă într-o zi mi-am pierdut calea
şi am uitat cine sunt.
Şi încerc să-mi regăsesc calea.
Sper să pot răzbi într-o bună zi.
Vă mulţumesc.
Îl recunoşti pe frumosul acesta?
Eşti tu în dimineaţa de Crăciun. Uită-te cât de micuţ erai.
Da. Eram un copil atunci.
Atunci l-am primit pe Fletcher. Era animăluţul meu de pluş preferat.
Îl mai ai pe Fletcher?
Este pe aici pe undeva.
Chester i-a ros capul odată. Mama i l-a cusut la loc.
Arată cam ciudat acum.
Acesta a fost Crăciunul meu preferat.
Nu-l voi uita niciodată.
Pentru că ai primit multe cadouri frumoase?
O poţi spune şi aşa.
Eram înconjurată de familie,
de toţi cei pe care îi iubesc cel mai mult pe lume
şi acesta este cel mai frumos cadou pe care mi-l putea dărui cineva.
Şi am putut petrece un ultim Crăciun cu bunicul tău.
A fost o zi frumoasă.
El ţi l-a dăruit pe Fletcher.
Nu prea mi-l aduc aminte.
Da.
Erai destul de mic când a murit,
dar te-a iubit foarte mult.
Ţi-e dor de el?
În fiecare moment.
Dar ştii ce fac ca să îmi amintesc de el?
Când o ascult pe mama ta, îi pot auzi râsetul.
Şi când o privesc pe mătuşa Quinn,
văd ochii lui.
Şi apoi mă uit la tine
şi îi văd zâmbetul minunat.
Iată-l.
Poate că anul acesta Crăciunul va fi şi mai frumos.
Aşa sper.
Însă nu voi fi cu tine Crăciunul acesta, Jamie.
Unde vei fi?
O să fiu cu bunicul tău.
Să văd dacă am înţeles.
Te-ai îndrăgostit de o fată, ai compus o mulţime de cântece,
ai pierdut-o pe fata respectivă
şi acum ţi-e teamă să mai înregistrezi un album.
Am înţeles bine?
Da. Mi-ai structurat perfect existenţa mea dureroasă
şi-ţi mulţumesc că mi-ai reamintit asta printr-un rezumat succint şi obiectiv.
- Poţi să-ţi dau un sfat? - Dacă spun nu, vei...
Treci peste asta.
Uită de fata respectivă, de directorii caselor de discuri
care ţi-au rănit sentimentele. Pur şi simplu uită de tot.
Aş vrea să fie atât de simplu.
Îmi spui că nu există nicio şansă să te conving să înregistrezi cu noi?
- Nu prea cred. - Nici măcar un procent?
Există o şansă de unu la sută să fac orice cu tine.
Excelent. De asta aveam nevoie.
Să negociem.
Tu ai scris scenariul, îţi aminteşti?
Dacă te adoarme, doar pe tine te poţi învinui.
Îmi pare rău. Am stat trează toată noaptea.
Cine a fost?
Nu a fost unul singur. Au fost mai mulţi.
Chiar ţi-a fugit mintea acolo?
- Nu. - Da. Cum să nu.
Este un congres în oraş pentru vânzătorii de mobilier exterior.
Da, se pare că există aşa ceva.
Şi, spre norocul meu, apartamentul de lângă mine
este destinaţia petrecerilor pentru 200 de bărbaţi de vârsta a doua
care vor fi singuri câteva zile.
N-au încetat cu petrecerile de când au ajuns aici.
Atunci schimbă camera.
Am încercat. Toate camerele sunt rezervate.
- Urăsc mobilierul exterior. - Şi eu. Mereu se murdăreşte.
- Alex, astăzi este o zi importantă. - Ştiu. Voi fi bine.
Eu am scris scenariul, îţi aminteşti?
Bun.
Bună.
Am vorbit cu doctorul echipei noastre.
- Eşti bine? - Da.
De fapt, am vorbit cu el despre mama ta
şi se pare că el cunoaşte pe unul dintre cei mai buni oncologi din lume
şi acesta s-a oferit să arunce o privire pe cazul Lydiei.
Este minunat.
Haley, vreau doar să mă asigur că nu-ţi faci prea multe speranţe.
Nu trebuie s-o spui.
Îţi mulţumesc.
Cu plăcere.
Am ajuns.
Este grozav, nu?
Este perfect. Puţin cam gol.
Scuze. A fost o glumă proastă.
Mi-aş fi dorit ca situaţia cu mama mea să nu fi fost atât de dificilă.
Ştii că eu sunt genul de om care suferă în tăcere,
dar tu nu trebuie s-o faci.
Sunt alături de tine.
Ştiu. Mulţumesc.
Nu evit problema.
Încerc doar să înţeleg totul.
Dacă te ajută cu ceva,
ai o oportunitate.
Ai şansa de a-ţi lua rămas bun.
Eu n-am avut şansa asta cu Sara şi îmi doresc s-o fi avut.
Îmi doresc să fi avut parte de momentul acela.
Mulţumesc.
- Când pleci pentru turneul de tenis? - M-am decis să nu mai plec.
- Vreau să rămân aici cu tine. - Clay, mi-ar plăcea asta,
dar amândoi ştim că încerci să construieşti ceva aici.
Ai o activitate şi ai o listă de clienţi.
Este important şi trebuie să pleci.
Stop. N-ai de ales. Să mergem.
Promit că dacă se întâmplă ceva, tu vei fi primul pe care-l sun.
Du-te.
Mă descurc.
- Bine. Primul apelat. - Primul apelat.
Bună, Brooke!
Este o zi minunată, nu-i aşa?
Arăţi minunat!
- Mamă, radiezi de fericire. - Serios?
Da. De fapt, radiezi de fericire de câteva zile încoace.
Devine ciudat.
Probabil
din cauză că am un iubit.
- Ţine-te bine. - Este un iubit tandru şi pasional.
Bine, n-am nevoie de detalii. Te rog frumos.
Este Paul, nu-i aşa? V-am văzut flirtând pe platou.
O doamnă nu dă detalii despre viaţa ei amoroasă.
Mi se pare că asta faci acum.
Ba nu-i aşa. Tu m-ai întrebat de ce radiez de fericire,
aşa că ţi-am spus.
Ai dreptate.
Este greşeala mea.
O să mă întorc la treabă acum
şi o să încerc să-mi scot din cap o anumită imagine oripilantă.
Mult noroc cu asta. Eu o să plec
şi o să încerc să păstrez vie o anumită imagine în cap.
Scârbos!
Salută-l pe tandrul de Paul din partea mea!
Millie, aşteaptă.
Sinceră să fiu, nu mă aşteptam să văd pe cineva cunoscut în acest loc.
Dacă este ciudat pentru tine, putem aranja să venim în zile separate.
Nu, doar că...
Ar trebui să-mi facă plăcere să te văd.
Este foarte greu să apar în faţa unor străini
şi să le explic cum am reuşit să-mi distrug viaţa complet.
De fapt, e reconfortant să ştiu că există cineva acolo care te ascultă,
cineva care înţelege prin ce treci.
Sunt mândru că ai stat în faţa tuturor şi că ţi-ai împărtăşit povestea.
Mulţumesc.
Încă nu înţeleg cum am reuşit să ajung în punctul acesta.
Nu ştiu. Totul devine neclar.
Este uimitor faptul că ai realizat că viaţa ta era de necontrolat.
Prezenţa ta aici
reprezintă cel mai mare pas pe care îl puteai face.
Mulţumesc, Owen.
Nici n-ai idee cât de mult mă ajută asta.
De fapt, am idee.
Dacă ai nevoie de cineva pe care să te sprijini,
poţi să mă suni.
Voi fi acolo.
Bine.
Amice, ţi-am spus să mă acoperi cu carabina.
De ce eşti echipat cu o mitralieră?
Vorbeşti serios? Eu ar trebui să tac din gură?
Aruncă o privire la raţia mea de asasinări
şi vezi cine este mai tare.
Da, asta credeam şi eu.
- Cu cine vorbeşti? - Scuze.
Era Skills.
Devenim un pic prea competitivi.
Da, observ asta.
Crezi că îţi verifică acum raţia ta de asasinări?
Prefă-te că n-ai auzit asta.
Mersi că ai adus prânzul, apropo.
Sigur.
- Cum se descurcă? - Este bine.
Nu se descurcă bine la jocul ăsta, evident, dar...
- Stai. Voi doi nu vorbiţi? - Nu prea mult.
Iar atunci când vorbim, nu este acelaşi lucru,
dar este în ordine.
Presupun că este ceva firesc să ne distanţăm, nu?
Este grea o relaţie la distanţă.
Toate sunt. Uită-te la mine şi Millie.
Locuim împreună, dar o simt foarte departe de mine.
O simţeam mai aproape atunci când locuiam în Omaha.
Poate că ai dreptate.
Doar că ideea de-a o lua de la capăt mi se pare înfricoşătoare.
Probabil voi înceta să mai ies la întâlniri.
- Am avut o întâlnire alaltăieri. - Serios?
Da. A fost ciudat.
A fost ca acel film ciudat din anii 80, dar nu ştiu ce să spun. Ea a fost grozavă.
Chiar doreşte să ne mai întâlnim,
dar nu mi se pare corect faţă de Millie.
Este de înţeles. Ştii ceva?
Atunci când vei fi pregătit, o să-ţi dai seama. Iar până atunci,
ai raţia aia impresionantă de asasinări.
Bună, amice. Unde este bunica?
Se odihneşte.
Eşti bine? Ce s-a întâmplat?
Nu vreau ca bunica să moară.
- Acum mă urmăreşti? - Linişteşte-te.
Brooke avea nevoie de mine să fac câteva ajustări la garderobă.
Sunt aici strict cu treburi profesionale.
Desigur, doar dacă nu vrei să mergem să ne jucăm în cabina ta.
Nu-mi vine în minte ceva mai rău decât atât.
De fapt, îmi retrag cuvintele.
Aţi văzut-o pe mama lui Brooke Davis?
Aş face-o cu ea. Şi nu glumesc deloc.
Chiar în acest moment, astăzi, aş face-o cu ea.
Ce drăguţ! Există vreo femeie cu care nu te-ai culca?
Depinde de zi.
Că tot suntem pe subiect,
vreau să-ţi vorbesc despre ceva mai delicat.
Scena noastră amoroasă de astăzi ar trebui să fie o scenă pasională.
Sper că nu te deranjează dacă mă excit puţin.
Este ceva involuntar
şi haide să recunoaştem. Tu eşti de vină.
Josh!
Să-ţi fie foarte clar.
Dacă simt ceva frecându-se de mine pe sub cearceafurile alea,
vei ţine minte tot restul vieţii tale durerea pe care i-o voi cauza.
Ai înţeles?
Este cam energică.
Mie-mi spui.
Joci mai rău decât Antwon, iar asta spune multe.
Nu, nu. Cu butonul stâng ţinteşti. Cu butonul drept tragi, deci...
Şi ai murit.
Din nou.
Nu-ţi face griji. Vei reapărea imediat.
Eu de ce nu port căşti?
- Crede-mă, nu eşti încă pregătită. - Eu cred că sunt.
Bine.
Să nu spui că nu te-am avertizat.
Ăsta-i oficial cel mai nasol lucru pe care l-am făcut vreodată.
Îmi place!
Ce să spun? Ar trebui să mă laud cu raţia mea de asasinări?
- Eu m-aş abţine. - Bine.
Salut, jucătorilor din jocul cu împuşcături.
E cineva acolo? Salut!
Da, sunt fată!
Blugi.
Cum adică ce tip de lenjerie intimă port?
Nu ştiu. Tu câţi ani ai?
- E dezgustător! - Ţi-a ajuns?
Cine sunt oamenii aceştia? Sunt răul întruchipat!
- Iar tu eşti unul dintre ei! - Ba nu!
Ba da!
Îmi pare rău.
N-am vrut să vă întrerup.
- Vin imediat. - Eu am ceva de făcut.
Ne vedem mai târziu.
- Te simţi bine? - Da. Mă simt bine.
Doar că nu-mi dădusem seama că tu şi Lauren sunteţi aşa apropiaţi.
- Suntem doar amici. - Bine. Nu este treaba mea oricum.
Poţi fi prieten cu oricine doreşti.
În plus, nu mai suntem împreună, deci cui îi pasă până la urmă?
Bănuiesc că numai mie.
I-a spus adevărul lui Jamie.
Cum se simte Jamie?
Se simte bine. Doarme.
Este decizia ei, Haley.
Noi suntem părinţii lui. Noi ar trebui să decidem.
Nu este decât un copil.
N-ar trebui să se confrunte cu această suferinţă.
N-ar trebui să-l protejăm de astfel de lucruri?
Poate că este bine să fie pregătit.
Să ştie că nu mai are mult timp de petrecut cu bunica sa.
Şi dacă se vindecă?
Nu mă voi vindeca, Haley.
- Nathan, te superi?! - Da, sigur.
Eşti supărată că i-am spus lui Jamie.
Nu sunt supărată.
Sunt doar îngrijorată. Pentru tot.
Voiam să ştie adevărul, Hales.
Bine.
Aş fi vrut să-i fi spus împreună.
Mamă, Jamie a trecut prin multe.
Înţeleg.
- Îmi pare rău. - Bine.
Ştiu că tu crezi că mă dau bătută.
- Nu pare să te deranjeze toate astea. - Nu-i vorba că nu mă deranjează.
Sunt împăcată cu ideea.
Am luptat din greu.
Dumnezeule, îţi jur.
Iar într-o zi
mi-am dat seama că trebuie să mă opresc din luptat
şi că trebuie să mă bucur de timpul care mi-a mai rămas.
Şi exact asta încerc să fac.
Pot să-ţi cer un lucru, chiar dacă ştiu că nici nu vrei să auzi de aşa ceva?
Lasă-mă să-i dau fişa ta medicală doctorului lui Nathan, te rog,
ca să arunce o privire pe ea.
N-o să fie nicio diferenţă!
Poate, dar nu sunt pregătită să te pierd încă, mamă!
Aşa că dacă există cineva care poate interveni,
trebuie să încerc.
Te rog, faci asta pentru mine?
Bine.
Îi poţi da fişa mea medicală cu o singură condiţie.
Când îmi va pune acelaşi diagnostic,
va trebui să accepţi, aşa cum am acceptat şi eu.
Şi să sperăm ca măcar atunci să încercăm să ne bucurăm
de timpul care mi-a mai rămas.
Împreună. Cu toţii. Te rog frumos.
Faci asta pentru mine?
Aici erai. Ai cam dispărut de ceva timp.
Încercam să nu-ţi stau în drum.
Nu-mi amintesc să-ţi fi spus să nu-mi stai în drum.
Ei bine, trebuia să filmezi marea scenă de sex cu Alex şi Josh
şi chiar nu voiam să fiu prin preajmă.
Cred că a ieşit destul de bine.
Deşi, la un moment dat, lui Josh i-a scăpat un geamăt feminin,
iar Alex a plecat nervoasă în cabina ei unde a stat cam zece minute.
Nu ştiu sigur ce s-a întâmplat.
- Sunt actori. - Da.
- Îţi mulţumesc pentru pulover. - Da, nu-i mare lucru. Este al tău.
- M-am gândit că-l vrei. - Mersi.
Ascultă asta.
Cred că mama mea şi tatăl tău
au devenit iubiţi.
- Mă cam aşteptam la asta. - Da.
- Se pare că tatăl tău e foarte tandru. - Poftim?
Ca să nu mai spun că este extrem de pasional.
De ce-mi faci asta?
Pentru că a trebuit să sufăr în tăcere. Acum măcar suntem traumatizaţi amândoi.
Mulţumesc.
N-ar fi ciudat dacă ar ajunge împreună?
Sincer să fiu, sunt puţin invidios pe ei. Cel puţin ei încearcă, nu-i aşa?
Da.
Eu trebuie să plec, dar îţi mulţumesc din nou pentru pulover, Brooke.
Vei avea control creativ total, îţi vei păstra drepturile de publicare
şi urmează partea în care am fost prea generoşi.
Vei obţine 51 de procente din încasări şi 35 de procente din merceologie.
Merceologie?
Ai de gând să faci tricouri cu chipul meu imprimat pe ele?
O să facem o mulţime de lucruri cu chipul tău imprimat pe ele.
Vorbim despre barbă mai târziu.
Nu trebuie decât să semnezi aici.
Încă n-ai auzit lista mea de cerinţe.
Ce mai este?
Ce naiba sunt alea?
Ouă murate, desigur.
De ce ar exista aşa ceva?
Pentru momente ca astea. Prima mea cerinţă:
mănâncă unul.
Doar nu vorbeşti serios!
Ba vorbeşti serios!
Bună, amice.
Uită-te la toate lucrurile astea frumoase.
Da, cotrobăiam prin lucrurile vechi.
În regulă.
Aşa mai merge!
Ţi-am mai spus vreodată că sunt o legendă a baseball-ului?
- Da, de multe ori. - Aşa este.
Când eram de vârsta ta,
bunicul Dan mi-a construit un mini teren de baseball în curte.
Aveam chiar şi un zid mare şi verde şi un stâlp de demarcaţie.
Era grozav.
Apoi bunica Deb te-a pus să-l demolezi pentru că era extrem de urât.
Cred că am nevoie de nişte poveşti noi.
Te simţi bine, amice?
Vrei să vorbim despre ceva anume?
Mă simt bine. Sunt puţin cam ocupat acum.
Nu-ţi face probleme. Încă-mi plac poveştile tale.
Sunt aici dacă ai nevoie de mine.
Mouth.
Owen.
Ce cauţi aici?
Am venit s-o iau pe Millie.
Corect.
Arrr, marinarul meu!
În regulă. A fost oribil.
Va trebui să-ţi îmbunătăţeşti accentul de pirat,
dar măcar ajungem undeva.
Am făcut tot ce era pe lista ta stupidă de cerinţe.
- Am mâncat oul ăla scârbos. - Mie nu mi se pare
că încerci să-ţi îmbunătăţeşti accentul de pirat.
Am mâncat oul. Ţi-am spălat paharele,
chiar dacă erau perfect curate şi n-aveau nevoie să fie spălate.
Erau câteva pete de apă.
Şi ţi-am apelat căsuţa vocală şi am pretins că sunt
o parteneră sexuală foarte satisfăcută care-şi doreşte încă o noapte cu tine.
De-abia aştept s-o joci în public.
Poftim! Eşti fericit?
Am făcut tot ce mi-ai cerut! Acum suntem chit?
Suntem pregătiţi pentru o melodie.
Multă lume ar face şi crimă pentru un contract discografic!
Uite ce este, Miranda. Să cânt şi să compun muzică pentru mine
este ca şi cum aş sta dezbrăcat în public.
Eşti puţin cam melodramatic.
În regulă. Poate că am lenjeria pe mine,
însă ideea principală este că mă simt vulnerabil încă.
Nu era vorba doar despre o fată.
Era vorba despre bărbatul care devenisem.
Nu-mi era pe plac nici mie şi nici celorlalţi din jur
şi aş prefera să nu reapară.
Bună!
Cine joacă?
Syracuse şi Virginity Tech.
Pare un meci intrigant. Cine câştigă?
Owen.
Iar Owen este...
Tipul care a ieşit cu Millie acum.
Să înţeleg că eşti gelos?!
Bineînţeles că sunt gelos, dar sunt mai degrabă îngrijorat,
pentru că n-ar trebui să iasă cu un dependent în acest moment,
mai ales cu acelaşi dependent cu care şi-a pierdut virginitatea.
De aia ai spus tu că joacă Syracuse cu...
- Da. - Am înţeles.
Mouth,
tu te-ai despărţit de ea, nu?
Aşa că o să-şi trăiască viaţa.
Şi trebuie s-o facă.
Se poate vedea cu oricine doreşte,
dar dacă te deranjează asta, atunci spune-i şi ei,
pentru că asta ar putea însemna că pentru tine încă nu s-a terminat.
Chiar crezi că s-a terminat totul între tine şi Mouth?
Sincer, încerc să nu mă gândesc la asta, pentru că n-am ce să fac acum.
Eşti sigură de asta?
Nu ştiu.
Ne-am despărţit numai din vina mea, deci am mâinile legate la spate.
Nu pot decât să aştept să mă ierte.
Îţi pot spune ce-mi doresc să se întâmple,
dar n-am de unde să ştiu dacă el va mai putea vreodată
să mă privească aşa cum o făcea înainte.
De aceea încerc să nu mă gândesc la asta.
Ar trebui să facem ceva distractiv.
Cum ar fi?
Nu ştiu. Ne va veni ceva în minte.
Să mergem.
Dumnezeule! Unde ai găsit-o?
- Era în cutiile alea? - Da, mi-a dat-o bunica.
N-am mai văzut poza asta de foarte mult timp.
Uită-te ce păr aveam.
Ştiu că era foarte dimineaţă, dar vai de mine!
Ascultă-mă, piticule.
Ştiu cât de greu îţi este.
Dacă simţi nevoia să plângi, este în ordine.
Nu plâng pentru mine.
Plâng pentru tine. Mama ta o să moară.
Nu vreau să vă pierd niciodată pe tine sau pe tăticul meu.
Nu plecăm nicăieri.
Îţi promit.
Ai multă grijă de fiica mea.
Îmi amintesc ziua în care ai venit şi ai cerut-o în căsătorie.
- Erai foarte emoţionat. - Aşa este.
Dar m-am uitat în ochii tăi
şi am înţeles imediat.
Ce anume?
Că-i vei schimba viaţa fiicei mele.
Şi am avut dreptate.
Este meritul tău că ai crescut-o pe femeia care mi-a schimbat complet viaţa.
Nu voi uita asta niciodată, Lydia.
Îţi mulţumesc că ai fost de acord.
Fii serioasă!
- Nu se poate! - Ce anume?
Te referi la cele 3 strike-uri consecutive sau numai la ultimul strike?
La toate!
Bine că n-am pariat!
A fost o idee proastă.
Ba nu. A fost idee foarte bună.
Mersi că mi-ai ridicat moralul, Owen. Chiar aveam nevoie de asta.
Doamne!
Nici măcar nu-mi mai amintesc când am râs ultima oară.
Ştii că nu l-ai pierdut încă.
Pe Mouth.
N-ar trebui să renunţi la el.
Nu poţi să stai cu mâinile-n sân şi să aştepti ca el să te ierte.
Eu te înţeleg. Din cauza dependenţei mele,
am stricat o mulţime de relaţii importante din viaţa mea.
Aşa că dacă Mouth înseamnă ceva pentru tine,
ar trebui să încerci să-l recâştigi.
Nu ştiu cum să-l recâştig.
Reaminteşte-i pur şi simplu de fata de care s-a îndrăgostit.
Demonstrează-i că ai rămas aceeaşi fată sau că încerci din răsputeri s-o găseşti.
Dacă faci asta,
îţi garantez eu că te va privi aşa cum o făcea înainte.
Te superi dacă plecăm?
Chiar deloc. Oricum mă baţi.
Este jenant.
Mulţumesc, Owen.
Cum merge?
Locul ăsta-i plin de agenţi. Sunt ca nişte vulturi.
Aminteşte-ţi că eşti unul dintre ei.
Ai găsit pe cineva până acum?
Am avut câteva întâlniri.
Chiar mi-a fost dor de tine. Aveam nevoie să-ţi aud vocea.
Serios?
Da.
Mă bucur să aud asta. Şi mie mi-a fost dor de tine.
Scumpo, trebuie să închid.
Trebuie să mă mai întâlnesc cu nişte jucători,
dar mă întorc acasă mâine.
Te aştept. Pa.
Bine. Pa.
A fost un meci pe cinste.
Hei, Grubbs.
Miranda spune că o torturezi. Las-o mai moale, bine?
- Pe bune? - Nu, dar ador asta.
Bună, feţe prietenoase!
Vă deranjează dacă vă incomodez puţin?
Nu sunt pregătită să mă întorc acasă încă.
Tocmai ai pierdut patosul meu legat de Millie.
Vreau să-l aud!
Am trecut la patosul legat de Julian.
Minunat! Măcar poţi s-o iei de la început?
N-ai pierdut prea multe.
Spuneam doar că relaţia noastră pare uneori atât de naturală
şi atât de degajată.
Însă, în orice caz, devine o mare încurcătură
şi sunt zile în care vreau să mă afund în această încurcătură,
dar sunt zile în care nu pot să nu mă întreb
dacă nu suntem două persoane care nu se potrivesc.
Dar îl iubeşti, nu?
Nici nu-ţi imaginezi cât de mult.
Atunci nu pierde timpul.
Viaţa este prea scurtă ca să te joci.
Dacă iubeşti pe cineva şi dacă-ţi doreşti să fii cu cineva,
atunci fă ceva în privinţa asta!
Ocupă-te de încurcături mai târziu.
Nu ştim ce ne aduce ziua de mâine.
Iată-mă!
Stau în lenjerie intimă în public!
Te simţi vulnerabilă?
Eu sunt atrăgătoare, iar tu eşti talentat.
Şi dacă eu pot face asta, atunci o poţi face şi tu.
Ăsta-i motivul pentru care stau aici.
Pentru că eu cred în tine.
Poate că este momentul să ai încredere în propria persoană.
Dispari!
Scuză-mă. Este un obicei prost.
Te iert. A fost o zi lungă, dar măcar am încheiat-o cu bine, nu?
Aproape. Sunt atât de obosită.
Să sperăm că mâine voi fi mai odihnită.
Nu-mi vine să cred că un grup de vânzători de mobilier exterior
te-au ţinut trează toată noaptea.
De fapt, n-au fost doar vânzătorii.
M-am culcat cu Alexander azi-noapte.
De ce o spui pe tonul ăsta?
Cum am spus-o?
Nu ştiu. Pe un ton de tristeţe, ca şi cum te-ai simţi puţin gelos.
- Alex... - Glumeam. Calmează-te.
Să schimbăm subiectul.
Cum merg lucrurile cu Brooke?
Este evident că încă ne iubim,
dar de fiecare dată când devenim prea apropiaţi,
unul dintre noi înalţă un zid.
Şi nu este deloc uşor să fii de partea cealaltă a zidului.
- Atunci dărâmă acel zid. - Nu înţelegi.
Când Brooke Davis înalţă un zid,
nimic nu-l va putea dărâma până nu este ea pregătită.
Şi va trebui să aştepţi. Mi se pare normal.
Trebuie să mă odihnesc.
Julian, dacă credeam cu adevărat că tu şi Brooke sunteţi doar amici,
nu cu Alexander aş fi ajuns în pat aseară.
Noapte bună.
Alex!
Te conduc până în cameră.
Te pot ajuta cu ceva?
Mi-am pierdut cheia. Stau cu prietenul meu.
Julian Baker.
Aici scrie că v-aţi despărţit.
Fii serios. Ştirea aia este veche.
Slavă Domnului.
- Pot să-ţi spun un secret? - Aş prefera să nu-mi spui.
- Am sprijinit mereu cuplul vostru. - Vorbeşti serios?
Da.
Pot să iau cheia?
Bună. Ce este?
Tocmai am primit veşti de la doctor.
Nu se mai poate face nimic pentru ea.
În regulă.
- M-am gândit că... - Ştiu.
Îmi pare rău, iubito.
Aş vrea să pot schimba lucrurile.
Ştiu că este târziu.
Mă gândeam la faptul
că nu ştim ce ne aduce ziua de mâine.
Câteodată trebuie să intervii şi exact asta fac eu acum.
Vreau să ies cu tine.
La o întâlnire.
Promite-mi un singur lucru.
Dacă încep să mă schimb
sau dacă mă transform în tipul ăla care nu-i pe placul nimănui...
N-o vei face.
Mă voi asigura că rămâi exact la fel,
pentru că este o persoană care merită protejată.
Scuză-mă. Tu eşti Katie Ryan?
Acum ne putem petrece Crăciunul împreună.
Totul este în regulă, scumpo.
Traducerea şi adaptarea: Lory & Achmed90- www.titrări.ro
Sincronizare: DISTEL SUBS.ro TEAM (c) www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro