Era mult mai uşor pentru noi când conta doar unde stăteam pe treptele de la Met.
Este timpul pentru o nouă provocare... pentru amândouă.
Tata a făcut primul profit până la 22 de ani.
Eu sper să-l fac până la 21.
- Şi cum de eşti atât de sigur? - Pentru că tu ai încredere în mine.
Tu trebuia să o săruţi din nou,
ca să îţi dai seama că simţi ceva pentru ea.
Vanessa, te iubesc.
Nu asta era reacţia pe care o aşteptam.
- Nu e uşor să fii regină. - Sună foarte plictisitor.
Da, dacă faci comparaţie cu un traficant de droguri internaţional.
Un pic de pericol face ca viaţa să merite a fi trăită.
Acum doi ani la balul mascat, am încercat să-ţi spun că te iubeam.
Mă iubeai?
Sper că nu deranjez.
Tripp divorţează de Maureen. Plecăm împreună.
Faci o mare greşeală.
Îl iubesc pe Tripp şi voi face orice ca el să fie fericit.
De unde ai asta?
O întrebare mai relevantă ar fi ce ar spune tatăl tău vitreg
dacă ar afla că mama ta e o curvă.
Ai lăsat-o singură într-o maşină distrusă?
Să nu te pună dracu să te mai apropii de ea.
Devii un bărbat foarte diferit de tatăl tău.
- Lily? - Charles.
Soţia lui iubită a murit dându-mi naştere.
Şi cine sunt eu?
E un secret pe care nu-l voi dezvălui niciodată.
Ştiţi că mă iubiţi. X.O.X.O. Gossip Girl.
Traducerea şi adaptarea: Giana Corectura: Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
"Au fost cele mai bune vremuri. Dar şi cele mai rele."
Se pare că Dickens ştia câte ceva
despre viaţa în Upper East Side,
unde singurul lucru pe care te poţi baza
este că timpul schimbă totul.
Se-aude că S. a renunţat la politică pentru probleme
mult mai apropiate inimii.
Nu-mi vine să cred că Nate se întoarce acasă mâine.
Şi eu am aceeaşi părere despre întoarcerea Dorotei.
N-ar fi trebuit să fiu niciodată de acord
să o las să-şi petreacă sărbătorile cu Vanya.
Å¢i-am spus cÄƒ-mi trimite mesaje
Ã®n fiecare searÄƒ Ã®nainte sÄƒ adoarmÄƒ? E atÃ¢t de drÄƒguÅ£.
SexMS-urile nu sunt drăguţe.
Sunt interzise până nu ai o relaţie.
Nici măcar nu aţi fost la o întâlnire.
Te vei bucura când vei afla că m-a invitat la o cină
la ambasadorul francez, mâine-seară.
Păi, centurile de castitate se potrivesc cu ţinutele formale.
Vorbesc serios, S. Chiar te sprijin în chestia asta cu Nate,
dar dacă vrei să se întâmple, atunci va trebui să o iei încetişor.
Bine, promit. Trebuie să-nchid.
Damien Dalgaard!
- Bună! - Bună! O, Doamne!
- Ce mai faci? - Bine.
Am crezut că urmează să devii un prinţ belgian
sau ceva de genul ăsta după ce ai fost la internat.
Tata a obţinut postul de ambasador.
Arăţi chiar mai bine decât la şcoală.
Aia a fost o perioadă proastă pentru mine.
Nu e adevărat. Îmi amintesc nişte ore de spaniolă distractive.
Serios? Mai degrabă eu plângând peste conjugări,
în timp ce tu aveai numai 10 şi câştigai toate premiile la atletism.
- Erai chiar Dl Perfect. - Eu întârzii la întâlnirea cu o prietenă.
Mi-ar plăcea să mai vorbim.
Ar fi super. Trimite-mi numărul tău.
- Bine. Mi-a părut bine. - Da, şi mie.
Hei, mergi la cina ambasadorului francez de mâine-seară?
Da.
- Atunci ne vedem acolo. - Ne vedem.
Ştii că e tortură să găsesc lucruri strălucitoare care nu sunt ale mele.
E doar un medalion fără valoare lăsat de o femeie la mormântul tatei.
Şi nu eşti deloc interesat de cineva care îl poartă pe tatăl tău în jurul gâtului?
Una dintre concubinele lui îi avea numele tatuat pe fund.
Am lucruri mult mai importante de făcut decât să caut
un alt membru al Clubului de Femei Bart Bass.
Cum ar fi să mă ajuţi să am
o viaţă de student exact aşa cum merit?
Sper că te referi la prânzul meu
cu Henri Duris pentru a discuta posibilităţile unui hotel parizian.
Care, conform cercetărilor mele este şi
presupusul preşedinte al "Table Élitaire".
Doar imaginându-mi viaţa ca membru
al celei mai exclusiviste societăţi secrete şi mi se face pielea găină.
Păi, chiar dacă găsesc asta incredibil de excitant,
ştii că nu-ţi pot promite altceva decât să-ţi fac cunoştinţă.
Tot ce am nevoie să ştiu este că cel mai convingător
şi puternic bărbat pe care l-am cunoscut e de partea mea.
Cum a fost la mama ta?
Sunt sigură că tatăl tău a sunat în fiecare zi.
Păi, am deschis un video-chat pentru deschiderea cadoului.
Nu ai vrut să mergi în Telluride cu el?
Nu pot spune că te învinovăţesc.
Tipii ăia de la Lincoln Hawks pot fi destul de enervanţi.
Era atât de entuziasmat când a aflat, încât nu puteam să-l refuz.
Bună.
- Bun venit acasă. - Damien, bună.
- Bună. - Lily, ţi-l aminteşti pe Damien?
- Desigur. Bună. - Dnă Humphrey, ce mai faceţi?
Şi asta e pentru tine.
Mulţumesc.
Îţi mulţumesc Lily, pentru că m-ai ajutat să despachetez,
dar cred că mă descurc şi singură acum.
Jenny?
Pot să-ţi spun ceva?
Eu şi tatăl tău nu prea am discutat
despre băieţii pe care îi primeşti la tine în cameră singură.
Se poate să ţii uşa deschisă?
Lily, dacă voiam să facem sex, ne-am fi dus la un hotel.
Şi serios vorbind, noi nu suntem aşa.
Atunci, cum sunteţi?
Adică, pare bucuros să te vadă.
Voi deschide uşa dacă se schimbă ceva.
Şi, nu cumva ştii când se întoarce tatăl tău?
Larissa a pierdut din greşeală itinerariul.
Cred că a spus că astăzi, dar sună-l şi întreabă-l.
Deci, prăjiturele. Lasă-mă să ghicesc.
Am o ghicitoare care trebuie rezolvată.
Ştiu cât de mult vouă, celor din fam. Humphrey, vă plac jocurile.
- Cu siguranţă l-am făcut eu. - Vă mai amintiţi cui i l-aţi vândut?
Poza e chiar acolo: Bart Bass.
Ştiţi pentru cine l-a cumpărat?
Dl. Bass nu-mi spunea numele destinatarilor.
Dar o femeie mi l-a adus pe acesta
la reparat, cam acum o lună.
Femeia...
cam de 40 de ani, şatenă, ochi căprui?
Uitaţi, v-aş fi foarte recunoscător
dacă puteţi să-mi oferiţi orice informaţie pe care o aveţi.
Îmi pare rău. Confidenţialitatea clientului.
Tatăl meu a fost clientul iniţial.
Vă rog, asta e tot ce mi-a rămas de la el.
Elizabeth Fisher.
A plătit în numerar.
Dar a cerut să-i fie livrat.
Mulţumesc.
Dacă avem destul timp la dispoziţie, cu toţii găsim ceea ce căutăm...
Chiar dacă a fost mereu acolo.
Nate!
Ce faci aici?
- Bună. - O, Doamne.
Nu trebuia să vii până mâine.
Ştiu. Bunicul meu s-a săturat să mă vadă cum îţi trimit mesaje,
- şi m-a trimis acasă mai devreme, cu avionul. - Aminteşte-mi să-i trimit un cadou.
Ar trebui să plec.
Am lăsat şoferul să mă aştepte jos, cu bagajele,
ca să-ţi fac o surpriză. Dar, mâine, nu?
Da, prima noastră întâlnire oficială.
M-am tot gândit... Şi chiar cred
că ar trebui să facem lucrurile încetişor.
Da. Da, şi eu mă gândeam la fel.
Bine.
Şi când timpul încetineşte,
Şi brusc, orice moment contează,
Tot ce-ţi doreşti este ca acest moment să dureze o veşnicie.
Bună.
Ce? N-am întârziat aşa mult. - Stai liniştit. Nu-i nimic, omule.
- Speram doar să fii Vanessa. - Ai invitat-o şi pe Vanessa aici?
Nu, nu chiar. Dar petrece destul de mult timp aici.
Să-nţeleg că tot n-ai vorbit cu ea.
Sau vreun mesaj, sau să o văd.
E vina mea. M-am mişcat prea repede.
Citesc cam cinci bloguri Self-Help,
despre cum să transformi prietenii în iubiţi.
Da, folosesc cuvântul ăla. Am fost ceva timp pe la mama.
- Păi, omule, îmi pare rău. - Ştii, acolo spune că ar trebuie să iei
lucrurile mai încetişor cu un prieten decât cu cineva abia cunoscut.
O să-ţi trimit un link. Poate vrei să-l citeşti
înainte să începi chestia asta cu Serena.
Bună.
Se pare că sfatul meu s-a dus pe apa sâmbetei.
Despre ce vorbeşti?
Apa sâmbetei?
Un pârâu necunoscut
care a încercat să se umfle, şi apoi a dispărut...
exact aşa ca hotărârea ta de a lua lucrurile încetişor cu Nate.
O să mă las purtat de val. Orice s-ar întâmpla, să se întâmple.
Bine, ştiind-o pe Serena, ce-o să se-ntâmple probabil
e că o să se lase purtată de valul iubirii
şi nu va vrea să mai vorbească niciodată despre asta.
- Pe bune. - Nu, uite, suntem ok.
O ştiu pe Serena de când eram copii.
Şi deja am... ştii tu, acum ceva ani buni.
Ştiu. Crede-mă.
Acum că sunt cu Chuck, îmi dau seama că Nate şi cu mine
eram perfecţi doar pe hârtie. Dar...
Nate şi cu tine puteţi fi mai mult decât o aventură memorabilă.
De aceea am preferat să nu aşteptăm să se întâmple asta.
Şi de aceea nu vrei să-l sperii.
Uite, ideea e că am fost cu Serena mai mult de un an.
Şi dacă vrei să faci lucrurile să meargă,
trebuie să poţi să păstrezi puţin distanţa,
ceea ce nu prea e pe placul ei.
Eşti singurul lucru pe care Nate şi l-a dorit mereu
şi nu l-a putut avea. E ca un regim.
După ani de înfometare,
nu-l poţi lăsa să se înfrupte cu Sundae.
O să intre în panică şi va decide că urăşte îngheţata.
Doar că eu nu sunt îngheţată,
şi Nate şi cu mine nu avem nevoie de jocuri.
Toată lumea are nevoie de jocuri.
Uite, deja ai dat cu stângul în dreptul de la început
fără să te controlezi. Acum tot ce poţi face este
să aduci nişte competiţie, să-l faci să lupte pentru tine.
Blair, ăsta e cel mai prost sfat pe care l-am auzit.
Stai să vezi când o să refuze desertul.
Fiica ambasadorului va fi la acest dineu?
Da, dar tatăl ei o ţine 24 din 24 sub supraveghere,
ceea ce înseamnă că gărzile vor fi cu ea tot timpul.
Mă pot întâlni cu ea în baia fetelor.
Sunt sigură că nu o însoţesc acolo.
- Sau putem schimba genţile. - Trebuie să-nţelegi. E un dineu oficial,
Ceea ce înseamnă că paza va fi peste tot.
Toate genţile vor fi percheziţionate.
Problema nu este să-i dăm pachetul lui Violette,
ci să aducem pachetul acolo.
L-aş putea purta.
Pot face asta. Doar că modelul meu nu va avea capsele goale.
Vei pune pastilele...
în jachetă?
Da, o voi purta la dineu,
o voi lăsa la garderobă şi apoi Violette va schimba numărul cu mine.
Eu voi lua haina ei...
şi ea va pleca cu a ta.
Nu e rău.
Nu e rău?
Haide. E genial!
- Lily? - Bună, Daniel.
- Bună. Ce faci în Brooklyn? - Speram ca tatăl tău să fie pe aici.
Trebuia să se întoarcă de dimineaţă.
Nu ştiu de ce ar veni aici înainte să te vadă.
M-am gândit că dacă nu te-a văzut toată vacanţa...
Ştii cât de sentimental este.
Da. Tată?
Ştii ce?
Poate că a rămas la schi pentru încă o zi.
Da, nu cred... că asta s-a întâmplat.
Ar trebui să plec. Dacă îl vezi, spune-i că am trecut pe aici.
Bine.
Vronsky, unde eşti?
Anna Karenina ţi-a trimis mesaj acum o oră.
Vrea să sărbătoriţi. Îmi pare rău, dar Anna va trebui să aştepte.
- Mă duc la o întâlnire cu cineva. - Cu domnul Duris?
- Îl aduci aici ca să-mi faci o surpriză? - Se pare că nu am putut ajunge la prânz.
Eşti la spital?
Fiindcă ştiu că trăieşti,
nu există alt motiv pentru care mi-ai sacrifica viitorul.
O să-ţi fac cunoştinţă cu el, bine?
Dl Duris va participa
la dineul în cinstea ambasadorului francez de mâine seară.
Slavă Domnului. Aproape că am făcut infarct.
De ce nu mi-ai spus mai devreme?
Mi-am închipuit că nu vrei să te întâlneşti cu Carla Bruni.
Păi, în momentele de criză,
trebuie făcute sacrificii.
De ce nu ai ajuns la prânz?
Încerc să mă întâlnesc cu cineva al cărui program
este chiar mai imprevizibil decât al meu.
Ne vedem diseară.
Am aşteptat aici de 4 ore.
Încă nu s-a întors Elizabeth Fisher?
- S-a întors, dle Bass. - Atunci de ce nu a primit mesajul meu
- cum că o aştept la bar? - L-a primit.
A părăsit hotelul imediat după-aceea.
Bună, Blair.
E Anna Karenina. Nu ai citit-o niciodată. Nu-ţi face griji.
Nu-mi fac griji niciodată.
Haide, băiete.
Rufus.
Bună.
Ce faci aici?
Iau o hotărâre.
Ce mai faci? Ai mai plecat până la urmă?
- Doar ce m-am întors de dimineaţă. - Şi te-ai întors definitiv?
Asta hotărăsc acum.
Am venit să vorbesc cu Lily, dar nu sunt sigur.
Vreau să-i dau o şansă să se explice.
Dar, o parte din mine nu vrea să ştie nimic.
O cafea?
E foarte frig.
O cafea sună foarte bine.
Bine. Mersi.
Mersi.
Salut.
Salut. Tocmai voiam să te sun.
Acum nu mai e nevoie.
Sau nu trebuie să vorbim deloc.
Uite, eu...
Mă gândeam că poate ar fi mult mai bine
dacă ne-am duce la cină mâine-seară, singuri.
Nu înţeleg. Am făcut ceva?
Nu. Deloc. Doar că...
Am spus că nu vrem să grăbim lucrurile.
Da, dar asta a fost înainte să ne vedem.
Ştiu. Ştiu.
Dar încerc că respect planul.
Bine, deci planul a pornit de la a face sex
pe podeaua lui Eleanor Waldorf, la a nu ne vedea?
Doar pentru că ne-am pierdut capul un minut
nu înseamnă că ar trebui să uităm ce ne-am propus.
Adică, deja ne-am văzut astăzi.
Crezi că mai putem aştepta câteva zile?
Ai dreptate, Nate.
Ultimul lucru pe care-l vreau este să grăbesc lucrurile.
Nu.
Serena, haide.
E cineva?
Bună, Damien.
Serena. Nu-mi spune că ai nevoie de ajutor cu tema la spaniolă.
Nu, franceză de data asta. Te rog spune-mi
că nu ai cu cine să mergi la dineul ambasadorului.
Mă întrebi dacă vreau să merg cu tine?
Desigur.
Super. Stau la familia Waldorf.
O să-ţi trimit un SMS cu adresa. Ne vedem mâine.
Heure, hora, laat...
Nu contează în ce limbă o spui,
dar se pare că S. doar ce a declanşat ceasul
unei bombe.
Credeam că eşti la şcoală.
Eu credeam că stai în Upper East Side cu soţia ta.
Dan.
Lily te-a căutat ieri.
Ce se întâmplă?
Lily şi cu mine ne-am certat. E complicat.
Complicat ca războiul dintre israelieni şi palestinieni.
De-aia ne-ai trimis pe Jenny şi pe mine
- la mama, de Crăciun? - Era rândul mamei voastre.
Şi nu era una din situaţiile acelea "capcană pentru părinţi"
pe care tu şi Jenny aţi fi putut s-o rezolvaţi.
Lily şi cu mine aveam nevoie de timp ca să ne dăm seama ce vrem.
Şi faci asta dacă n-o anunţi că te-ai întors?
Nu e cea mai bună strategie,
Dar până nu vorbesc cu ea, pot, cel puţin
să sper că mă înşel în privinţa celor întâmplate.
Deci nu vorbeşti cu ea fiindcă nu vrei să auzi ceva ce crezi că ţi-ar putea spune?
Nu prea am chef să mă explic, Dan.
Bine.
Bine. Bine. Îţi poţi face singur prostiile de napolitane.
Haide, Dan.
Uite, tu eşti cel care spune mereu
că trebuie să fii sincer şi să vorbeşti despre lucruri,
deci chiar sper că nu vei lăsa căsnicia asta să se stingă
pentru că eşti speriat să-ţi urmezi propriul sfat.
Toate fetele vor dori să poarte farmaceutice.
E perfectă.
Sunt impresionat.
Mersi. Abia aştept seara asta.
Da. Da.
Şi eu.
Din păcate, va trebui să mergem la mica noastră cină altă dată.
Ce? Am crezut că mergem împreună.
E planul meu.
Da.
Ştiu. Şi-ţi mulţumesc.
Doar că, oricine poate duce jacheta la garderobă.
Merg cu altcineva...
cu Serena, de fapt.
Suntem vechi prieteni de la internat.
Serena e cu Nate acum.
Nu ştiu nimic despre asta.
Ea m-a sunat să mă invite, deci...
Ştii că s-a schimbat de atunci,
şi nu cred că va merge la un dineu oficial
purtând o jachetă plină cu droguri.
Probabil că nu-i voi spune despre asta, atunci.
Atunci, poate eu îi voi spune.
Păi, dacă tu îi vei spune,
atunci îi voi spune şi eu cum de ştii tu asta.
Deci...
Oricum, nu-ţi face griji. O să-ţi iei partea.
Ce se întâmplă?
De ce nu eşti îmbrăcat? Uite, Blair, îmi pare rău.
Dar nu pot să te însoţesc la dineu ce soir.
Să mă laşi baltă cu o căciulă de blană-n cap e una,
dar nu poţi face asta. Deja ai pierdut prânzul.
Ştii că visele mele sunt moarte
fără cineva care să-mi facă cunoştinţă cu domnul Duris.
Uite, le-am spus oamenilor lui că vei fi acolo, bine?
Sunt sigur că vei şti cum să faci impresie.
E vorba de ea, nu-i aşa?
Uşuratica de la mormântul tatălui tău de care ai spus că nu te intereseză.
Se pare că m-am pripit în chestiunea asta.
Întâi minţi că nu o vei căuta,
şi acum îmi vei sacrifica
intrarea mea în Table Élitaire pentru a pleca după o femeie oarecare.
Probabil că ai citit dosarul, deci ştii că nu e o oarecare.
Ştia florile preferate ale mamei mele,
avea o poză cu tatăl meu ca bijuterie şi mă cunoştea.
Şi se pare că nu vrea să fie găsită.
O cauţi de săptămâni bune, şi tot nimic.
- O cină cu mine nu va schimba lucrurile. - Ştiu că e greu de înţeles,
dar unele lucruri sunt mai importante decât agenta ta de ascensiune în societate.
Numele lui e Damien.
Bună, Jenny.
Este fiul ambasadorului belgian
şi sunt foarte sigură că s-au combinat la internat.
Cred că Serena nu ţi-a spus că va veni cu el, nu?
Nu, nu mi-a spus. Tu de ce eşti aici?
M-am gândit că tu m-ai salvat de destule ori.
Lasă-mă să te ajut şi eu odată.
Bună. Vă pot lua haina?
- Ai venit cu el? - Ai venit cu ea?
Cred că ai greşit locul. Banchetul e mai jos.
Nu-i nimic.
O să te las să te distrezi cu euro-căţeluşul tău.
Jenny...
- Ce faci aici? - Termin ce am început.
Serena, îmi place jacheta ta. E foarte frumoasă.
Da, de fapt, lasă-mă să te ajut cu asta.
Nu, nu-i nimic. Voi rămâne îmbrăcată cu ea.
E atât de drăguţă, şi e un cadou de la tine.
Ce drăguţ din partea ta. Haide.
Cam atât cu diplomaţia.
Să înceapă jocurile internaţionale.
Doamnelor şi domnilor, am onoarea de a-i prezenta
pe Excelenţa sa, ambasadorul Franţei, şi pe fiica sa, Violette.
Serena. Şi... fără Nate.
Bună. Eu sunt Blair.
Damien. Încântat.
Fiica ambasadorului francez
e o veche prietenă de-a mea. Vă voi lăsa să...
Mă scuzaţi.
Văd că mi-ai urmat sfatul.
E bine să-l ţii pe Nate în priză.
Şi bună alegere a competiţiei.
Mulţumesc.
Ideea ta e complet copilărească, dar se pare că merge.
Eu sunt Jenny. Încântată. Mulţumesc foarte mult.
Tot nu-mi vine să cred că a venit cu Jenny.
Dacă o cunosc pe Jenny, ea a venit cu el.
Dar ai încredere în mine. E exact ceea ce-ţi doreai.
Se vor face jocurile, cu remarci erotice asigurate.
Şi la sfârşit, Nate va fi exact la mâna ta.
Problemele mele nu se rezolvă nici măcar atât de uşor.
Chiar şi anturajul dlui. Duris
este perfecţiunea întruchipată.
Şi fără a putea fi prezentată cum se cuvine,
nu am altă opţiune decât să-l urmăresc.
Blair, ştii că nu ai nevoie de Chuck.
Oricine te cunoaşte ştie că eşti un snob elitist
perfect pentru a conduce o societate secretă.
- Bonne chance. (Mult noroc) - Merci.
E o mică problemă, dar te asigur
că o vei avea până la sfârşitul serii, la preţul cerut.
Ai tot interesul, altfel,
voi chema copoii pentru tipa care o poartă.
Bună. Eu sunt Jenny.
Francezii chiar sunt foarte nepoliticoşi.
De obicei e un client mult mai fericit.
Da. Se pare că planul a cam deraiat mulţumită Serenei, nu?
Din ce-mi aduc aminte de la internat,
nu era foarte greu să dau hainele jos de pe ea.
Jacheta aia nu pleacă de la petrecere pe Serena van der Woodsen.
Serena, nu ştiu de ce eşti aici cu tipul ăla.
Adică, dacă încerci să mă faci gelos,
nu ai de ce. Vreau să fiu aici cu tine. Eu te-am invitat.
Dar apoi m-ai "dez-invitat".
Dar ai dreptate. E o decizie bună să nu ne grăbim.
Bună, Damien.
Nate Archibald.
Serena, haide să-ţi fac cunoştinţă cu câţiva oameni.
Mulţumesc că i-ai ţinut companie însoţitoarei mele.
Deci care-i treaba cu Nate,
tipul care părea că vrea să-mi ia capul?
E un fost prieten sau ce?
Poate fi unul nou. Sincer, de aceea
te-am rugat să mă însoţeşti aici. Îmi pare rău.
Nu, nu-i nimic.
Vechiul "fă-l gelos întâlnindu-te cu un european nobil"
Sunt flatat că te-ai gândit la mine.
Mulţumesc pentru înţelegere.
Dar dacă chiar vrei să-l faci gelos,
îţi sugerez să ne prefacem cum trebuie.
Lasă-mă să-ţi iau jacheta.
Nu, Damien. Îmi pare rău. Nu pot face asta.
Deja e o greşeală mult prea mare. Eu...
Nu, nu, nu. Poate fi mult mai bine.
Fără obligaţii.
Damien, nu-mi place de tine aşa.
Vorbesc serios.
Hei.
Vorbeşti serios? Ce s-a întâmplat cu Serena pe care o voiam
- cât am stat la internat? - M-am schimbat şi e un lucru bun.
Serena.
Îmi pare rău. Nu era...
Dl. Duris?
Dumneavoastră sunteţi, nu-i aşa?
Îmi pare rău. Ne cunoaştem?
Eu sunt Blair Waldorf. Poate aţi auzit de mine?
Am trimis o scrisoare de intenţie pentru N.Y.U.
Puteţi aştepta un minut?
Nu plecaţi nicăieri. Mă voi întoarce.
Chuck. Aici erai.
Ştiam că-ţi vei recunoaşte greşelile.
Dl Duris a ieşit afară la o ţigară,
ceea ce înseamnă că avem 2 minute şi jumătate, poate 4,
- dacă e Gauloise. - Am venit să-mi cer scuze.
Ce s-a întâmplat?
Nu-mi spune că târfa aia îngrozitoare ţi-a făcut ceva oribil.
Cred că acea târfă ar putea fi mama mea.
Aici erai.
Serena se pregăteşte să plece. Trebuie să o opreşti.
Ştii ce Jenny? Deja nu mai e distractiv.
- Nu ar fi trebuit să-l ascult pe Dan. - Nu ştiu ce ţi-a spus Dan,
dar de ce ai asculta sfaturile despre iubire
ale unui tip care are o păpuşă Cabbage Patch?
Nu ştiu. Tot ce vreau să ştii e că mi-am ratat şansa.
Balul mascat a fost acum doi ani.
Nu o lăsa pe Serena să-ţi scape din nou.
Ştii că mama ta a murit la naştere.
Şi dacă nu e aşa?
Şi dacă e doar una din minciunile tatălui meu?
E normal ca atunci când renunţi la tatăl tău,
să apară mama ta.
Nu e o fantomă, Blair.
Nu crezi că ştiu cât de nebunesc sună?
De aceea nu am putut spune nimănui.
Ştiu că una dintre vechile iubite ale lui Bart
mi-ar fi putut şti numele,
şi poate chiar să semene cu pozele vechi ale mamei mele.
Dar tatăl meu a comandat doar un singur medalion gravat cu "E".
Femeia asta îl avea.
Oricine ar fi,
se pare că...
Va deschide rănile provocate de pierderea mamei tale.
Chiar crezi că poate fi ceva mai dureros
decât să-ţi omori mama
şi tatăl tău să te urască pentru asta toată viaţa?
Dacă există vreo şansă
ca asta să nu fie adevărul, trebuie să ştiu.
Nu vreau să te reţin
de la treburile tale cu domnul Duris.
Am vrut doar să-ţi spun.
Nimic...
nu e mai important decât să fiu lângă tine pentru asta.
Uneori, chiar dacă e riscant,
cel mai bun lucru este să prinzi clipa...
sau orice altceva care poate fi prins.
Sper ca Blair să se înşele în legătură cu chestiile astea,
dar dacă singurul motiv pentru care vrei să fii cu mine
este pentru că sunt cu altcineva atunci poţi s-o laşi baltă.
Chiar vreau să fiu aici cu tine. Doar că m-am speriat
pentru că dacă ne mişcăm prea repede, lucrurile nu vor merge,
şi chiar nu vreau să se întâmple asta.
Bine, pentru că am aşteptat...
Am aşteptat foarte mult timp pentru asta.
Şi eu.
Trebuie să vorbim.
Rufus, în sfârşit.
Cred că te-am sunat de sute de ori.
Ţi-am spus că te voi suna când voi fi pregătit.
Cred că nu mă aşteptam să-ţi ia chiar atât de mult.
Cred că trebuia să mă fi gândit la asta
înainte să...
îţi petreci noaptea într-o cameră de hotel cu fostul soţ.
Acum sunt aici.
De ce nu-mi spui ce s-a întâmplat de fapt?
Lil, nu vreau să mai aud minciuni.
Probabil că ar trebui să plecăm.
Să terminăm ce am început.
Nu te distrezi deloc?
Nu. Nu, dar distrează-te tu.
Te rog... bucură-te.
Ai meritat-o.
Mereu îmi spui că e o afacere
şi nu viaţa mea socială,
dar tu eşti cel care a dat-o-n bară cu o afacere majoră.
Şi asta pentru că ai vrut să-ţi îndeplineşti
un vis din liceu: o noapte cu Serena van der Woodsen.
Am observat ironia.
Poate data viitoare nu-mi vei mai da cu piciorul aşa de repede.
Nu ştiu dacă va mai fi o dată viitoare.
Se va duce vorba despre treaba asta prost făcută.
Şi îi sunt dator lui Violette cu mai mulţi bani
decât aş putea fura de la tatăl meu,
deci cred că e timpul să mă întorc pe continent.
Hei, Damien.
Ce e cu jacheta aia de pe podea?
Îi aparţine fiicei ambasadorului.
Va fi furioasă.
Pune-o pe umeraş şi asigură-te
că Violette o primeşte când pleacă.
Se pare că poţi anula biletul transatlantic.
Cred că da.
Elizabeth?
Îmi pare rău. Ne cunoaştem?
Ai fugit de mine la mormântul tatălui meu.
Eu sunt Charles Bass.
Desigur.
Îmi cer scuze pentru plecarea mea bruscă.
A fost o zi foarte emoţionantă pentru mine.
Cred că l-ai cunoscut foarte bine pe tata.
Nu ştiu de ce crezi asta.
Cu tatăl tău am împărţit doar
câteva luni memorabile acum câţiva ani.
De fapt, vizitam mormântul mamei mele,
şi m-am oprit să-mi arăt omagiile.
La ora aceea?
La comemorarea morţii tatălui meu?
Am văzut că ai florile lui preferate.
Şi ştiai cine sunt.
Îmi pare rău... am citit că Bart are un fiu,
şi arăţi exact ca tatăl tău.
Cei mai mulţi spun că semăn mai mult cu mama.
N-aş putea şti.
Nu am avut plăcerea de a o cunoaşte.
Poate...
îmi poţi spune de ce
aveai medalionul ei.
Tatăl tău mi l-a dat.
"E" de la Elizabeth.
Îmi plăcea să cred că e un cadou deosebit.
Sunt foarte sigură că oferea unul
fiecărei iubite pe care o avea la vremea aceea.
Îl poţi păstra dacă vrei.
Cred că înseamnă mult mai mult pentru tine, decât pentru mine.
Îmi pare rău că nu te pot ajuta să găseşti
ceea ce cauţi.
Blair, îmi pare rău că ţi-ai pierdut vremea.
Trebuia să fi rămas cu dl Duris.
N-aş vrea să fiu nicăieri altundeva.
Mă duc până la toaletă.
Apoi vom pleca.
O să aduc maşina.
Elizabeth.
Deja i-am spus prietenului tău tot ce ştiu.
Şi poate că el a crezut.
Dar eu am inventat privirea inocentă de căprioară.
O folosesc de obicei când ştiu mai multe decât vreau să spun.
Chuck...
şi-a petrecut viaţa
crezând că şi-a omorât mama.
Dacă ştii ceva...
care i-ar putea alina măcar o mică parte din acea durere,
ar fi o cruzime să nu îi spui.
Altfel, dacă pleci din oraş înseamnă că nu trebui să-ţi ceri iertare niciodată.
Poate exista vreun secret pe care nici B. nu-l poate descifra?
Doar cu timpul ne putem da seama.
Uite, eram extenuată.
Eram speriată. Am crezut că mama va muri.
E doctor. Cunoştea oameni care o puteau ajuta.
- Trebuia să-l caut. - Deja ştiam că CeCe e bolnavă
şi ştiam că se simte mai bine.
Şi nu voi mai sta aici încă o oră
- ca tu să mă duci cu preşul. - Ce vrei să-ţi spun?
Spune-mi că nu ai fost cu el
în timp ce eu eram acasă şi aveam grijă de copiii noştri.
Spune-mi că nu te-ai culcat cu fostul tău soţ.
Nu m-am culcat cu el.
L-am sărutat.
Dar asta e tot.
Păi, a fost un sărut grozav
dacă a trebuit să minţi atât pentru el.
Uite, îţi dau cuvântul meu. Nu a însemnat nimic.
Eram logodiţi. Înseamnă ceva pentru mine.
Unde pleci?
Am nevoie de timp, ca să mă gândesc.
Departe de tine.
Rufus, te rog, vino acasă ca să putem...
... ca să putem rezolva asta.
Salut, Vanessa. Eu sunt.
Nu am mai vorbit de ceva timp,
şi cred că asta înseamnă că nu vrei să auzi de mine.
Dar...
În orice caz, lucrurile pe aici nu sunt...
nu sunt atât de mişto acum.
Ştii tu, tata şi Lily...
Şi... nu ştiu.
Dacă ai un minut. Aş avea nevoie de un prieten.
Cred că ne încercăm norocul acum.
Da. Ar trebui să plecăm acum.
Îmi iei jacheta şi rochia, te rog?
Hei, nu o văd.
Nu e aici.
Se potriveşte perfect.
Mă bucur că rămâi pe-aici pentru o vreme.
Şi eu. Poftim.
Nu.
Asta nu a fost o întâlnire.
Dacă vrei una, va trebui să ceri.
Cu destul timp, cu toţii ne dăm seama
de ceea ce e exact în faţa noastră...
Mulţumesc. Nu ne băga în seamă.
Un serviciu grozav.
Hei, fata aia are haina mea.
Asta a fost probabil cea mai bună primă întâlnire.
Promite-mi că nu mai facem nimic încet.
Şi dacă e "un încet" care e bine?
Şi ne dăm seama că oricât de lungă e aşteptarea, a meritat.
Te simţi bine?
Timp de 18 ani
am încercat să accept faptul că mama a murit.
A fost imprudent...
să las una dintre iubitele tatălui meu
să mă facă să mă îndoiesc de asta,
să sper că lucrurile ar putea fi diferite.
Mama ta adevărată nu ar întoarce niciodată spatele
la o şansă de a te cunoaşte.
Nu am o mamă adevărată, Blair.
Nu voi avea niciodată.
Asta nu înseamnă că eşti singur.
Te iubesc Chuck,
şi mereu voi fi familia ta.
Dar pentru alţii timpul acela nu vine niciodată.
În loc de a vindeca vechi răni...
aşteptarea deschide altele noi...
iar şi iar.
X.O.X.O. Gossip Girl.
Traducerea şi adaptarea: Giana Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro