- Mai vrei cafea iubito? - Mai vrei costiţă?
Arăţi foarte bine în dimineaţa asta, scumpo.
Bine, fraţilor... chiar apreciez atenţia.
Şi mulţumesc că aţi venit la micul dejun, dar sunt bine.
Aşa că... ne putem purta normal?
- Te iubesc. - Dumnezeule, Ryan.
- Bravo, fraiere. Ai speriat-o. - Nu. E bine.
- Şi eu te iubesc, Ryan. - Am fost cu toţii îngrijoraţi pentru tine.
O chestie ca asta poate marca un om.
Mamă, ţi-am spus, nu se va întâmpla nimic.
Din punctul de vedere al poliţiei, s-a purtat în autoapărare.
Nu cred că se referea la implicaţiile legale, prostule.
Vorbea despre căderea emoţională de la împuşcarea unui tip de aproape, bine?
Ce ştii tu despre căderile emoţionale? Nu mai vorbi despre lucruri
pe care nu le cunoşti.
E prima persoană pe care ai ucis-o? Sau ai omorât oameni în Irak?
- Ce e cu tine? - Dacă te face să te simţi mai bine,
- Trae Adams a fost un tâlhar rău. - Trae Adams? Aşa se numea?
Da, tipul avea anterior atacuri b şi e
chiar o acuzaţie de crimă de gradul I.
Dar procurorul n-a reuşit să îl acuze.
Iartă-mă că spun asta,
dar ai făcut lumea un loc mai sigur, Veronica. Slavă Domnului că s-a terminat.
- Mulţumesc. - Nu-ţi face griji.
- Sigur eşti bine? - Da, cum spunea şi mama.
S-a terminat.
- Noroc. - Că s-a terminat.
Terminat şi uitat.
Bine.
- Totul o să fie bine. - Nu mă mai minţi!
- Totul o să fie bine.
Alo?
Bună... scuze, n-am vrut să dau buzna marţea.
- Ştiu ce simţi în legătură cu asta. - Nu, intra. E în regulă.
Ştiu că am spus că ar fi bine să stăm vreo două zile,
dar... chiar am vrut să te văd. Să mă asigur că eşti bine.
Sunt bine. În principal am dormit.
De altfel, e destul de greu să prinzi un moment liniştit aici.
- Pare destul de linişte, acum. - Toată lumea abia a plecat.
De fapt, şi eu plecam.
Te iubesc.
- O sÄƒ trecem peste asta Ã®mpreunÄƒ. - Bine.
Pot sÄƒ te duc la serviciu?
- Stai, stai, stai, stai. - Chris...
Chris, nu-ţi face griji. Nu o să las un lucru oribil oarecare
- să ne oprească în a fi împreună. - Nu, nu, adică, vreau să mă asigur
că taică-tău n-o să vină acasă să mă omoare.
- Cred... cred că avem ceva timp. - Da?
Sezonul 1 Episodul 16
Subtitrarea: Persana & Dorula SubTeam
- Cum dormi? - Bine.
Vreo schimbare în apetit? Te simţi obosită sau deprimată?
- Nu, mi-e destul de bine. - Gânduri intrusive?
Ca să fiu cinstită, sunt bine.
Uite... amândouă avem lucruri mai bune de făcut
decât să stăm aici să ne minţim una pe cealaltă.
Te-aş putea trimite acasă într-un concediu de trei săptămâni, imediat
- dacă cred că ţi se cuvine. - Helen... te rog.
Când Jerry a murit pe 9 septembrie, spitalul mi-a oferit
un concediu plătit de şase luni. N-am putut sta de-o parte 72 de ore.
Lumea credea că sunt nebună. Dar... nu am putut sta acasă
singură cu durerea mea. şi toată ziua la televizor, şi...
Mă gândesc la dragostea vieţii mele căzând de la etajul 100 al turnului,
în cămaşa de culoarea piersicii, cu cravată verde pe care i-o alesesem în dimineaţa aia.
Ca să fiu cinstită, am ceva probleme că nu am unde locui.
Dar cu un loc unde să mă duc, şi ştiind că ajut oamenii, cred că pot rezista.
Bine.
Molly, ea e Veronica. Va avea grijă de tine, bine?
Trei zile de vomitat şi dureri în cuadrantul superior drept.
- El e tatăl ei, Nate. - Bună.
Bun venit înapoi.
- Bună, Molly. - Bună.
Frumoasă alegere a ojei. Suntem gemene.
Tot nu înţeleg de ce o fată de 11 ani are nevoie de manichiură.
Cine a mai auzit de unchii argintii?
- Se numeşte "Armura." - Scumpo, te simţi mai bine?
E aşa de când au ajuns aici.
- V-tahi. - Ce se întâmplă? Molly?
Are un ritm anormal al inimii.
- Molly? - În regulă. Nu simt pulsul.
- Încarcă la 100. - Doamne.
- Încărcat. - Liber.
Sinusoida normală. Are un trecut cu voma ne tractabila.
Puls puternic. E în regulă.
Ce e cu inima ei?
Nimic. Tot vomitatul a făcut că nivelul de potasiu
să fie extrem de scăzut. Adăugă 40K în pungă perfuziei.
Nu au venit analizele încă. Ar putea fi periculos.
Ce e periculos, e să revină în V-tahi din nou.
- O să-i dau Lidocaină. - Mă bucur să văd că cineva se ocupă.
Să-i creştem potasiul. Haide.
- Bine. Nu o să-i dau. - Nu va trebui.
Molly Singer. Potasiu, 2,8.
Bine, mulţumesc.
Bun, e ceva ce putem repara.
O să fie bine.
Îţi pot vorbi un minut?
Am tot dreptul să-ţi pun la îndoială autoritatea.
- Dacă o să ţipi la mine... - Potoleşte-te, gura mare.
Îndoieşte-te de mine oricând vrei. Mă face să par impresionant
- când am dreptate. - Atunci ce vrei?
Sora de la urgenţe care a venit cu liftul cu tine, cea cu ţâţele uriaşe, cine e?
Un copil e în stop cardiac şi tu te uiţi după femei? Frumos.
Linişteşte-te. Nu ţi-am cerut să ne dai o cameră.
Vreau doar să ştiu care-i situaţia... căsătorită, prieten, lesbiană,
copil în cărucior cu rotile, cum e?
Ca să se ştie, conversaţia asta mă face să nu mă simt confortabil.
Dumnezeule. O să mă dai în judecată pentru hărţuire sexuală?
Pentru că sincer, e plictisitor.
- Dă-mi ştiri bune despre prietena ta sexy. - Nu vorbesc despre viaţa colegelor mele.
Mai ales cu doctorii dezgustători.
- Am terminat? - Bine.
Dar va fi foarte supărată când va afla că am întrebat de ea,
şi nu ai vrut să-mi spui.
Dr Briggs, operaţia de stomac e pregătită şi aşteaptă.
În regulă.
- Ce coşmar. - Nu e aşa de rea.
Adevărat? Ai fi înmormântată în ea?
- Arunc-o. - Bine.
Halston Caftan. În asta voi muri.
Pune-o de-o parte pentru funeraliile mele.
Nu cred că se potriveşte la coşciug. Ceva mai strâmt. Pantaloni poate.
Adevărat Sonia? Un costum?
Nu o să mă duc în eternitate arătând că Hillary Clinton.
- Ia chestia asta de pe mine. - Te ajută să respiri mai adânc.
Dr Harris a prescris morfină, dacă masca nu e confortabilă
la fiecare două ore, dacă e nevoie.
E nevoie. N-o să-mi petrec ziua
- ţipând că o nebună, cu maşinăria asta. - Poftim, asta o să ajute.
Sunt o femeie civilizată, care face lucruri civilizate.
Cum ar fi corespondenta scrisă de mână.
Caligrafia mea arată că a unuia de 4 ani.
- Apropos, unde-i Paul? - Vindem casa de la vie.
L-am trimis să închidă.
- Trebuie să ţii asta. - Nu!
Mă face să arăt ca Hannibal Lecter. Mi se potriveşte şi ipostaza de ucigaş
- când plănuieşti să te sinucizi. - Poftim?
Nu fi surprinsă. Îmi curăţ şifonierele.
Îmi scriu scrisorile. Nu ai făcut cursuri de psihologie?
Am decis să-mi pun capăt vieţii şi am nevoie de ajutorul tău.
Toate imunizările sunt la zi?
Scuze. Nu-s sigur.
Ştiţi numele pediatrului ei?
Cred că e... cine e, copilo?
Dr Ferris. Şi nu-s copil.
- Tensiunea e 106 cu 64. - Bun.
Repetă potasiu 3,2. Analizele ficatului lui Molly sunt normale.
Nu-s urme de hepatită.
Atunci de ce o doare aşa, doctore?
Poate fi un virus necunoscut la stomac, deşi chestiile astea se rezolvă singure rapid.
Dacă nu, îi putem face ultrasunete la abdomen.
Eşti de acord cu asta?
El nu are niciun drept să răspundă la asta. Sunt mama lui Molly.
Am custodia completă.
Bună, mami.
Îmi pare rău că a durat atât ca să ajung aici, scumpo.
Am fost acasă să-ţi iau câteva lucruri.
Să te simţi mai confortabil.
Tammy, sora de la şcoală m-a sunat şi a spus că Molly a fost dusă la urgenţă.
Singurul motiv pentru care m-a sunat, e pentru că nu te-a găsit pe tine.
Ciudat, pentru că am fost la slujbă.
În acelaşi loc în care am fost în fiecare zi de când ne-ai abandonat
pentru noua ta familie.
De ce i-ai lăsat să o aducă la Mercy? Nu e în reţeaua mea.
- O să plătesc eu. - Nu avem nevoie de mila ta, Nate.
Să continuăm afară. Molly trebuie să se odihnească.
- Nu o să înţelegi niciodată, Nate. - Ce vrei să fac?
Ce vrei să fac cu tipii ăştia?
Dă-i unui copil bolnav.
Eşti sigură? Dacă tatăl tău se întoarce să te viziteze?
Nu va veni. Mama spune că nu vrem să avem nimic de-a face cu el.
Trebuie să fii de partea ei.
Indiferent ce discuta acolo, nu are nimic de-a face cu tine.
Păstrează broasca. Restul pot dispare.
Poftim. Ce-ar fi să te ajut să despachetezi?
- Sigur. - În regulă.
Carrie? Nu eşti în clasa a cincea?
- Ce zici de Nancy Drew? - Nu e destul de înfricoşătoare.
Ce e aşa grozav să te sperii?
Părinţii mereu se certau după ce mă duceam la culcare,
şi aveam coşmaruri. De genul celora din care nu te trezeşti.
Le urăsc. Mai ales pe cele în care crezi că te trezeşti,
dar eşti prins în vis şi monştrii încă te vânează.
Asta e bine la cărţile de groază.
La final, de obicei monştrii şi-o iau la fund.
Nu vreau să stric finalul lui Carrie, dar poate ar trebui să te îmbărbătezi.
Citesc a treia oară
şi monstrul nu e Carrie. Sunt adolescenţii care sunt răi cu ea.
- Eşti deşteaptă. - Nu sunt Nancy Drew.
Nimănui nu-i place o deşteaptă. În afara mea.
Îmi lipseşte mâncarea. Şi sunt abia în a doua zi de dietă.
- Întâlnirile cu un patiser m-au îngrăşat. - Nu eşti gras.
Şi e plictisitor. Tu şi dieta ta sunteţi plictisitori.
Haide. E prima zi la muncă după împuşcarea tipului la masă.
Cel puţin poţi să bei cu mine.
- Aşa curând? - Da. Într-un fel.
Scuze.
Doar pentru că nu vorbeşti nu înseamnă că...
nu putem, dacă vrei. Vrei să vorbim?
Nu. A fost rău, dar... s-a terminat. Sunt bine.
- Chris şi cu mine suntem bine. - Deci tu şi Chris sunteţi încă împreună?
Da, ne întâlnim acasă la mine mai târziu.
Nu locuieşte şi mama ta acolo? De ce nu vă întâlniţi aici?
Vreau să fiu mai sensibil.
Mike lucrează aici. Şi nu vreau să fiu un gunoi.
Mike nu e aici. Stephanie spune că e ziua lui liberă.
Atunci Chris se întâlneşte cu mamă fără motiv.
Dacă asta nu-l sperie, nimic nu-l sperie.
Putem vorbi despre altcineva? Sonia,
- ai mai auzit de Nick? - Nu,
şi nu o să aud. Este poliţist italian.
Nu va uita pur şi simplu că prietena lui s-a culcat cu altcineva.
- Puteai începe cu "îmi pare rău." - Da, am încercat deja. E gata.
E bine. E ceea ce am vrut. Este ce am primit.
- Ce se întâmplă cu bătrâna bogată? - E bine.
Alo? Ce?
Mamă? Ce? Încet.
Ce s-a întâmplat? Dumnezeule.
Bine, da. Vin imediat. Pa.
- Ce? - Trebuie să plec.
Tata a pus o oală cu terebentină pe soba
şi aproape a ars casa.
Flanagan la pământ.
Tată, ce s-a întâmplat?
Era aşa de fericit de micul dejun pregătit de el dimineaţa,
încât a decis să flambeze puţină terebentină.
- Mike a venit la timp. - O să-mi sculptaţi ouăle?
Du-l în altă cameră şi găseşte ceva la televizor sau aşa ceva.
- Poţi să-l pui şi pe Sesame Street. - Haide.
- Vrei ceva de băut? - Nu, mă duc la muncă mai târziu.
Bine.
- Ce este? - Nimic.
Va trebui să zugrăviţi din nou.
Am fost ieri pe aici şi sticlă era plină.
Iisuse. Tu ai băut două sticle de whiskey pe noapte,
când erai alcoolic.
M-ai speriat de moarte ieri.
Ştiu.
La ce se întâmplă cu tine, nu cred
că asta e soluţia problemelor tale.
Nu pot să dorm.
Veronica, ai un vizitator.
- Bună. - Chris,
- îţi aminteşti de Mike? - Ce s-a întâmplat aici?
Tatăl meu a avut un accident.
- Pot să vă ajut cu ceva? - Suntem bine.
Cred că urmează replica mea. Copii, să vă distraţi.
Vin cu tine, dragule.
Cred că mă place.
- Să plecăm de aici. - Da, bine, haide.
- Ce i-ai spus unchiului Greg? - Mulţumesc.
- Ţi-a plăcut? - Da, culorile erau drăguţe.
- Da, uite ai roz acolo. - Purpuriu.
- Bătăile inimii sunt la 122. - Este rău?
Poate are nevoie de mai multe fluide I.V. sau îi va scădea temperatura.
Cum te simţi, Molly? Te-ai supărat pe ceva?
Probabil am supărat-o cu plângerile mele.
Şi când credeam că nu poate fi mai rău, mi-a murit maşina.
Acesta e fratele meu Greg. Mă conduce la muncă.
Frumos din partea ta, Greg.
Tammy, ne întâlnim jos. Pa, iubito.
Pa.
Aş vrea să stau mai mult. Şeful meu e un adevărat gunoi
dacă întârzii.
37,8 C. Nu e chiar febră, dar o să fiu atentă.
Fii cuminte, iubire. Mă întorc mai târziu.
E aşa de rău.
Ai fii putut să mă prosteşti.
Mama se pricepe să fie politicoasă. Cred că eu nu sunt aşa de bună.
Poţi fi cât vrei de morocănoasă cu mine. Ţi-am adus ceva.
- De fapt este ceva pentru amândouă. - Minunat.
- The stand. Totdeauna am vrut s-o citesc. - Ai fost prea speriată?
Păi, are 800 de pagini.
Oricum, mă gândeam că o putem citi împreună.
Clubul de două persoane. De acord.
Super. Dar... Dar nu este o cursă să terminăm sau aşa ceva, bine?
Lasă-mă să mă uit peste dosarul ei.
Sunt sigur că pot face o izolare a venei pulmonare circumstanţiale
şi o ablaţie liniara arterială stânga
pentru a ajunge la blocajul traiectului bidirecţional.
Sunt unul dintre cei cinci din lume care pot face această procedură.
Briggs. Aş fi vrut să vă ajut dar sunt înnămolit.
Voi fii acolo.
38. A trecut o oră.
Molly? Molly, eşti aici?
Dumnezeule. Molly?
Era la menstruaţie. A lăsat tamponul acolo de cel puţin o zi sau două.
Am să-l trimit pentru un test de cultură şi sensibilitate.
Crezi că este un şoc toxic?
Posibil. Sunt semne de infecţie pe cervix.
Să vedem cu ce ne confruntăm.
În mod clar nu este şoc toxic.
Este ceva mult mai rău.
Gata pentru masă?
M-am decis. Mi-ar place o sticlă de Dom Perignon,
o prăjitură de ciocolată şi Joni Mitchell la dvd.
Apoi poţi să mă laşi cu morfina mea.
Nu pot să o fac, Lauren.
Am avut cea mai minunată dimineaţă cu Paul.
Întotdeauna îmi spune pe primul nume, dar ieri, când a plecat,
mi-a spus, "te iubesc, mămica," şi a ieşit pe uşă.
E un loc bun pentru sfârşit, nu crezi?
Nu m-ai auzit? Nu te ajut să te sinucizi.
Morfină nu e aici. Am închis-o.
Mai ai încă multe lucruri frumoase în viaţă, Lauren.
Voi fii aici pentru toate. Voi avea grijă de tine. Te voi asculta.
Eu sunt cea care decide ce se întâmplă aici
Eu dau ordinele. Tu mă asculţi.
- Nu de data asta. - Bine, eşti concediată.
Pleacă acum.
Biroul nu va putea trimite pe nimeni altcineva până mâine.
Atunci sper să savurezi ultima noapte pe salteaua mea.
Să nu crezi că nu am observat că-ţi plac lucrurile fine, dragă.
De aceea l-ai fentat pe bietul detectiv şi mi-ai sedus fiul, nu?
- Nu mă cunoşti. - Ba da.
Toate eforturile tale nu vor duce la nimic,
pentru că nu ai suflet,
- eşti insignifiantă, ieftină! - Lauren, opreşte-te.
În adâncul tău, ştii că vei fii doar ajutorul.
Şi tu eşti doar o bătrână tristă care strigă după ajutor. Cine e mai rea?
- Ai maşina? - Da!
Chloe, ai... o maşină? Trebuie să merg, este o urgenţă.
- Unde e urgenţa? - Restaurantul lui Filippelli.
Mă întâlnesc cu cineva acolo. Îl ştii?
Restaurantul din Newark? Glumeşti?
- Condu tu. - Eu nu conduc.
- Ce vrei să spui că nu conduci? - Am cam întârziat cu asta, cu permisul.
Serios? Eşti băiat mare.
- Ai vreo legătură cu D.A.? - Nu.
- Atunci am nevoie de şofer. - Nu te duc la masă.
Nimeni nu ia masa. Am nevoie de o asistentă care ştie să-şi ţină gura.
Este un apel de la o casă VIP.
Îţi poţi imagina conversaţia?
Să-ţi întrebi copilul de 11 ani de unde are gonoreea.
A recunoscut.
Patru băieţi au făcut sex cu fiica mea.
Ţi-a spus numele lor?
Este important pentru a anunţa departamentul de sănătate.
O epidemie de gonoree la şcoală trebuie stopată.
Asta s-a întâmplat cu Molly.
Boala s-a răspândit de la pelvis,
cauzând sindromul Fitz-Hugh-Curtis.
A inflamat capsulele ficatului, cauzând durerea abdominală.
Nu am fost în preajma ei destul, ştii asta?
Am putut să stau cu ea la masă şi să cinăm, da.
Am luat-o de la şcoală după ore?
Da, dar cineva trebuia să ne asigure acoperişul. Aşa că am muncit,
lăsând-o să aibe grijă singură de ea,
căutând atenţia oriunde a găsit-o.
Şi acei băieţi care şi-au bătut joc de ea... vreau să-i ucid.
Trebuie să discutăm multe noi două.
Vreţi să anunţ eu asistentul social?
Nu. E vina mea, eu o să rezolv asta.
Trebuie să încep prin a fii cu Molly.
Vreau să ştie că se poate baza întotdeauna pe mine.
Vă pregătesc ceva în camera ei
ca să nu trebuiască să plecaţi până nu este externata.
- Crezi că poţi sta tot timpul? - Da, îmi iau liber.
Pot să mă concedieze dacă vor. Despre cât timp vorbim?
Două sau trei zile. O să o ţin pe antibiotice intravenoase
până când se rezolvă durerea şi scade febra
Mulţumesc.
Armură de război.
- Eşti bine, Veronica? - Da.
Veronica, ai un apel la staţie.
Mulţumesc.
- Alo? - În ce eşti îmbrăcată?
Uriaşule, acum îmi plimb mâinile pe un compleu de sus
până jos.
- Spune-mi de pantofi. - Adidaşi.
Te-am sunat de două ori.
Cred mă mi-am lăsat mobilul la tine. Poţi să te uiţi după el?
- Da, sigur. - Ce s-a întâmplat?
Nu prea multe. Erai deja plecată când m-am trezit.
Acum mă întrebam dacă totul a fost bine sau...
Păi tu aveai ziua liberă. Nu am vrut să te trezesc.
Încercam să fiu o iubită bună.
Puteai să mă trezeşti. Prefer să-ţi văd chipul decât să dorm.
O să fac asta.
Ce spui de cină de diseară? Pregătesc tot ce vrei.
Bine. Vita Wellington.
- Da, nu te pierzi în nimicuri, nu? - Găteşte, iubitule.
- Ne vedem pe la 9:00. - Pa.
Păstrează liniştea şi urmează-mă.
Mă duci undeva să mă ucizi?
Pentru că o să strig.
Asta e rizoto cu trufe?
Dom.
Damiano, eşti acolo, uriaşule?
Marele Dom? Ca şi în Dom Fattore?
Jur pe Dumnezeu, că dacă e o curvă moartă acolo,
o să fug repede pe hol...
Intră.
- Cine e ea? - Asistentă.
Ai nevoie de ajutor?
Sper că nu are gura mare.
Dom, sunt aici. Ce ai nevoie?
Respiră, dar nu se trezeşte.
Ce, este lovit în cap... ce s-a întâmplat?
Cred că a avut un acces.
- Sunteţi bine, domnule? - Ce naiba se petrece?
Probabil m-am prins în fermoar. Nu te îngrijora.
Vino aici.
- Haide. - Bine.
Lauren, mă duc în pat. Ai nevoie de ceva?
Este frig aici. Te recuperezi după pneumonie.
Du-te te rog.
Nu o să te las să mori pe tura mea.
Ai decis de multe ori, te rog pleacă.
Lauren...
Asta a fost o sticlă nouă. Le-ai luat pe toate?
Am făcut ce trebuia să fac.
De unde ai astea?
Îngrijitoarea ţinea pastilele sub chiuvetă din cameră.
Ştii ce se întâmplă când OD tău reacţionează cu acetaminofenul?
Sper că este şi moartea implicată.
Colapsul ficatului.
Icterul îţi va intensifica mâncărimile şi mai rău.
Vomiţi sânge. Stomacul se va inflama că nu vei mai putea respira,
şi totul va dura săptămâni.
Nu puteai alege o moarte mai dureroasă, mizerabilă decât asta.
Trebuie să chem paramedicii să-ţi dea un antidot.
Eşti o femeie puternică, independentă. Cum ar fi să te simţi prizonieră în
în acest corp distrus şi să nu-ţi poţi alege destinul?
asta trebuie să fie alegerea mea.
Şi am ales să nu-l împovărez pe fiul meu.
Am ales să nu mă hrănesc printr-un tub direct în stomac.
Am ales să nu fiu spălată şi ştearsă la fund de oameni plătiţi.
- Nu mă pune în situaţia asta. - Dacă eram un câine bolnav,
aş fi fost tratată cu mai multă demnitate.
M-ar fi eutanasiat fără să se mai gândească. De ce sunt pedepsită?
Mi-am trăit viaţa. Singura mea crimă este că am această boală.
Te rog, lasă-mă să plec!
Dă-mi morfină.
Lauren, cum să fac asta pentru tine, e ilegal.
Te-am trimis la magazin.
Când te-ai întors, nu eram conştientă.
Nu pot.
Ai verificat semnele vitale... şi nu mai erau.
Cum am renunţat la resuscitare, nu ai făcut manevrele de urgenţă şi nu chemi medicii.
Un pacient în vârstă cu ALS şi pneumonie
nu este un caz pentru legist.
Dr. Harris va semna certificatul de deces,
şi pompele funebre îmi vor lua trupul.
Atât trebuie să faci.
Cine este?
Angelo. Este oenolog.
Se va trezi sau ce?
- Are epilepsie? - De unde să ştiu?
Dar rana de la cap? Insomnie? Abuz de alcool?
Îi plăcea vinul cam mult. A băut vin rece Turkey acum câteva zile.
Probabil este în sevraj, este traumatizat. Chloe, pune două măsuri de ativan.
- Asta îl, va trezi? - Previn un alt atac.
Trebuie să-şi revină singur.
Pupile sunt egale, rotunde şi reacţionează.
Fără să fiu nepoliticoasă, dar nici tu nu arăţi prea bine.
Ai pierdut mai mult sânge decât îţi dai seama. Ar trebui să mă laşi să mă uit.
Bine...
Laceraţii multiple şi dese.
Probabil de la o traumă la incisiv
şi pe suprafeţele dorsale şi ventrale.
- Ce înseamnă asta? - Aceşti dinţi ai fermoarului te-au muşcat.
Să ne grăbim, bine?
- Ce? - Şefule,
masa şapte întreabă de Angelo. L-ai văzut?
- Vezi şi tu! - Cine eşti?
De ce avem nevoie aici, de un bandaj? Ceva neosporina?
Nu, ne pregătim de o operaţie.
Veronica şi-a pierdut celularul,
şi încerc să-i reconstitui drumurile de ieri.
Uită-te.
Nu vreau să te deranjez din ce făceai.
Cum ţi se pare Ronnie?
În regulă.
- A vorbit cu tine despre împuşcătură? - Nu.
Vreau doar să ştiu, sunt îngrijorat.
Felul în care ea a crescut, ei nu pre vorbesc despre astea.
Spune că e bine.
Dacă ştiu ceva despre fata asta, ştiu că atunci când pretinde că e în regulă
- atunci nu este. - Da, cred că ai şti, nu?
Ce vrea să însemne asta?
Scuze, voi aţi fost împreună mult timp.
Da, am fost. Şi o cunosc destul să ştiu că nu face faţă.
Dar poate tu încă nu ai întâlnit-o încă pe acea Veronică.
Mulţumesc, dar cred că o cunosc şi eu destul de bine.
Crezi că vreau să vorbesc despre asta? Încerc să merg mai departe.
Şi ştiu că voi credeţi că aveţi relaţia de aur, perfectă...
Bine.
Doar ţine ochii deschişi, bine?
Mulţumesc, Mike. Am înţeles.
Bine, omule, bine. Mă bucur să aud asta, amice.
Mulţumesc...
Pentru orice naiba ar fi fost asta.
Apropie marginile rănii în timp ce aplic eu bandajul.
Nu anesteziezi?
Vom folosi lipici chirurgical pentru laceraţii...
nu o să simţi nimic.
Am spus că vreau să fiu lăsat singur!
- Stronz', eu sunt. - Tată!
Grăbeşte-te.
- Se face din ce în ce mai bine. - Deschide uşa!
Imediat.
Încearcă să apropii şi mai mult marginile rănii pentru a micşora cicatricea.
- Partea cealaltă. - În trei secunde, trec piciorul prin uşă.
Gata.
Cum o să ascund asta?
Stai jos, puneţi mâinile în poală, şi urmăreşte-mă.
Acum!
Uită-te cine e aici. Doctorul împuşcătura.
Ce s-a întâmplat? Am făcut asta cu gura?
Ce?
Nu.
Angelo s-a îmbătat, şi a spus ceva care te-a ofensat.
- Cine eşti? - Asistenta mea. E bine.
Oricum, a făcut pe nebunul şi l-am pleznit
Ştii, dinţii oamenilor au o grămadă de bacterii.
Dacă contaminezi o încheietură cu bacterii bucale, îţi poţi pierde mâna.
Şi mi-am închipuit,
că trebuie făcut totul sigur, am adus doctorul în loc să merg la spital.
Rău destul. Puştiul cunoaşte vinul.
Ştiu. Corect? Îi voi da încă o şansă.
Aşa că, după asta...
spun că suntem chit. Nu?
Crezi că suntem chit?
Mai gândeşte-te. Problemele tale cu noi vor deveni mai mari decât sunt.
Alo?
Molly! Molly!
Ficatul tău e bolnav. Ce faci?
Dr. Harris spune că sunt mai bine.
Nu aşa. Unde e mama ta? Mă duc după mama ta
- Nu. Nu o aduce. - Molly, opreşte-te!
Spune-mi acum ce se întâmplă!
Îţi prostituezi fiica?
Nu sunt băieţi la şcoală,
doar bărbaţii pe care îi aduci tu acasă.
Ai adus un John? Ai adus un bărbat aici să o vadă?
Opreşte-te! Veronica. Veronica!
Las-o în pace!
Îşi prostituează fata, Dan!
Puteai să o ucizi. Eşti nebună?
- Îşi prostituează fata. - Atunci chemăm poliţia.
Nu facem aşa ceva aici.
Ştii asta.
Stai jos!
Nu te mişti până nu îţi spun eu.
- Unde mergi? - Încerc să curăţ mizeria asta.
E timpul.
Nu am crezut nimic din ce am spus mai devreme.
Nici eu.
Poţi avea ce vrei în viaţă, Sonia.
Ştii asta, nu?
Lauren...
Sunt bucuroasă că te-am cunoscut.
Şi eu, draga mea.
Vrei să-i spui tu veştile lui Paul?
Da.
Asta e tot, presupun.
Nu vreau să te părăsesc.
Trebuie.
Tu,
ai făcut o treabă bună cu acel penis.
Munca curată. Impresionant. Oricum,
se vede că ai probleme. Şi nu vreau să ştiu de ce.
Eu doar... vreau să spun că nu voi spune nimic.
Cred că ai vorbit prea mult.
Unde mergi? Este centrul oraşului Newark.
Pentru munca ta.
- Bine, avem ce ne trebuie. - Mulţumesc, doamnă.
Tammy Singer a fost arestată
după i s-au pus şase aţe pe buză.
Ce a spus poliţia?
Mi-au luat o declaraţie şi mi-au spus că sunt liberă.
Ei cred că sunt eroină.
Poliţia din Jersey nu este autoritatea morală în acest spital.
Dacă copilul nu spunea adevărul?
Dacă a inventat povestea? Ai luat asta în considerare?
Tatăl lui Molly este pe drumul spre spital.
A cerut să te vadă. I-am spus că ai plecat acasă.
Ceea ce vei face.
- Dan, pot să vorbesc cu ea. - Nu.
Pleci, acum.
Nu pot sta cu ochii pe tine.
- Casa funerară Kennedy. - Alo.
Numele meu este Sonia Jimenez. Sunt asistenta lui Lauren Kempton.
M-am întors de la magazin şi mi-am găsit pacienta inconştientă.
Este o bătrână cu ALS şi pneumonie.
Am verificat semnele vitale. Nu mai sunt.
Are o renunţare la resuscitare, şi atunci nu am procedat la resuscitare.
Medicul ei de familie, dr. Harris, a văzut-o în ultimele 30 de zile
şi poate să-i certifice condiţia.
Vreţi să trimiteţi pe cineva să ia corpul?
- Da, doamnă. - Mulţumesc.
Bună, iubire, am ajuns acasă.
Miroase fantastic aici.
Da, asta trebuie să fie friptura Wellington pe care am început-o
acum trei ore.
- Cum a fost la muncă? - Bine.
Bine.
- Toast. - Să mâncăm.
Traducere persana & dorula SubTeam
Transcripted by chamallow35 www.Addic7ed.Com