Am probleme să-mi aduc emoţiile
la dimensiuni normale.
Soacră-mea,
mă tot bate la cap să-mi rad barba.
Şi vreau s-o ucid.
Se spune că dacă întârzii la o întâlnire,
e ca şi cum nu-ţi pasă.
N-am găsit loc de parcare.
Doamne.
Eşti supărată de ceva?
Da, sunt supărată de faptul
că vin la întâlnirea voastră stupidă
şi tu te hotărăşti să-mi ţii lecţii.
Despre ce e vorba?
Vreau să fiu mai mult bărbat pentru el...
şi pentru soţia mea.
Isuse.
Veronica vrea să ne povestească?
Nu, nu vreau.
- Bine, în regulă. - Nu, n-aş vrea.
- Nu... - N-aş vrea.
Bine.
Bună.
Mă numesc Veronica.
Am fost asistentă în Irak
şi de când m-am întors,
reacţia mea la astfel de lucruri a tins să fie
puţin disproporţionată.
Căsătoria mi se opreşte. E vina mea.
Am... am avut o aventură cu un doctor
când eram în Irak...
El a avut atunci genială idee să se mute aici când a venit
fără să mă anunţe.
Oricum, soţul meu a aflat
Adică, e într-adevăr un tip grozav
şi îl iubesc mult.
Dar o aştepta pe fata cu care s-a căsătorit
să se întoarcă şi ea a cam părăsit corabia
în a doua săptămână în deşert.
Şi doctorul ăsta...
Chiar ţin la el.
Dar nu asta conteazÄƒ,
pentru cÄƒ...
A cunoscut pe altcineva.
Aşa că... toţi bărbaţii au dispărut
şi eu încă locuiesc cu părinţii,
ceea ce este puţin o situaţie comică.
Vorbesc mult,
dar mi-e bine.
Am... am decis să fac o pauză de băutură,
ceea ce e foarte bine.
Deasemenea muncesc mult, ceea ce mă salvează.
Cred doar că e ciudat,
pentru că Irak a fost...
Ştiţi cum era în Irak,
dar de câte ori auzeam elicopterele alea
ştiam exact ce să fac.
Acum, n-am nici cea mai mică idee.
Deci...
Te urăsc.
Continui surescitarea.
Dr Harris, e mort de 20 de minute.
Dr Harris!
În regulă.
Ora morţii... 10:25.
Dr Harris, am nevoie de semnătura dvs.
Te simţi bine?
Nu-mi pot mişca picioarele.
Nu-ţi... nu-ţi poţi mişca picioarele?
Am nevoie de ajutor aici.
Nu-mi pot mişca picioarele!
Sezonul 1 Episodul 09
Eşti bine?
Sigur.
Asta a fost unul din punctele principale ale fibrozei cistice.
Serios? Bătutul cu palma?
- Da. - Bine.
Ar trebui să deschizi o temniţă.
Sunt flăcăi care ar plăti o groază de dolari
ca să-i piseze o fată ca tine.
Eşti un mic pervers, Gabe.
Bine, e vremea pentru spirometru.
Să vedem ce-ţi fac plămânii.
Suflă.
Ăsta-i un spital de familie, Veronica.
Sufla.
Suflă, suflă, suflă.
Gabe...
capacitatea ta e doar de 2 litri.
Acum şase săptămâni aveai trei.
Ce se întâmplă?
Am plecat din oraş la o petrecere
şi... am leşinat şi a trebuit să mă duc la spital.
Mi-au făcut o transfuzie de sânge.
Ai văzut de atunci un doctor?
Nu, doar am obţinut slujba asta nouă
şi totul e puţin nebuneşte.
Dar acum sunt pianistul de la Hutley.
Ar trebui să vii să mă vezi o dată.
Sigur. Dar nu putem sări peste aceste tratamente.
Trebuie să avem control.
Ştiu.
Gabe Tyler. Cum merge, dle?
Se pare că am o pseudo infecţie.
Şi fata asta se încruntă la mine.
Are dreptate să fie îngrijorată.
Funcţionarea plămânului a scăzut în ultima vreme.
Cred că un transplant de plămân e următorul pas.
Şi cu cifre ca astea, primirea unui plămân
ar trebui să te pună în capul listei pentru un transplant.
- Adevărat? - Da. De fapt,
vreau să-ţi petreci noaptea aici, la Mercy.
Să primeşti îngrijire serioasă.
Bine.
Trebuie să preiau apelul ăsta.
În regulă, Gabe... rezistă.
Sunt plămâni pe undeva. Îi vom găsi pentru tine.
Grozav.
Simţi asta?
Nu, dar o simt pe asta de aici
care-mi smulge hainele de parcă aş fi un baton de ciocolată.
Te apropii de biletul de aur.
Doamne.
Dr Harris, trebuie să ştiu, simţi asta?
Ce să simt? Nu simt nimic.
Dan, am auzit că ai avut o căzătură grozavă.
Cum te simţi?
Dr Harris nu simte şi nu se mişcă de la talie în jos.
Bine, să facem un film la pelvis, o radiografie completă a coloanei
şi un consul al dr Carlson de la neurologie.
Nu-ţi fă griji, o să ajungem la esenţa ăsteia.
Nu uitaţi să-i controlaţi tonusul rectal.
Tonusul meu rectal e în regulă, mulţumesc foarte mult.
Dan, Cineva trebuie să-şi înfigă degetul în fundul tău
şi cred că amândoi preferăm să fie Gillian.
O să fiu rapidă...
pentru binele tuturor.
Poate îi poţi scoate băţul din fund când umbli acolo.
Ce face Harris?
Nu ştiu încă, îl pregătim pentru scanare.
Angel, îl poţi duce jos la radiologie şi...
Chiar sunt foarte ocupat azi.
- Îl poate duce altcineva pe Harris? - Eu nu.
Sunt în drum spre locul vechiului dans, travaliu şi naştere
Sunt câteva cazuri de gripă.
Mi-ar place, dar trebuie
să mă ocup de un potenţial transplant de plămân.
Bine, înţeleg că Dan Harris nu e
cel mai plăcut pacient din lume,
dar e colegul nostru.
Şi acum zace într-un pat,
paralizat de la talie în jos.
Chloe?
Îl poţi lua pe Harris, da?
Nu, nu cred. Nu...
Chloe. Perfect. Harris te iubeşte.
- Nu, nu mă iubeşte. - Nu, Chloe,
eşti... eşti favorita sa.
Chloe! Chloe! Chloe!
Te rog, nu cântă. Nu mai cânta.
Chloe! Chloe! Chloe!
- Bine. - Bună fată.
Du-te şi ia-l.
Hannah Larsen fă cunoştinţă cu Sonia Jimenez.
Una din asistentele mele favorite.
Hannah e la prima naştere 2,80 minus 2.
Încă nu a luat medicamente pentru durere.
Şi copilul arată grozav pe monitor.
O să vă văd pe amândouă curând.
Hannah.
O să fiu asistenta ta de acum şi până la final.
Dacă ai nevoie de ceva, apasă soneria de acolo.
Altfel, voi veni să te verific la fiecare oră.
Cum te simţi?
Nasol.
Sunt gata să scot străinul ăsta din mine.
Pariez că eşti.
O să fie cineva cu tine la naştere?
Nu am soţ, prieten sau altceva.
Asta e o situaţie de genul, o noapte.
Să nu amesteci niciodată tequila şi marihuana, un sfat de la mine.
O să dau copilul spre adopţie, apropos,
în caz că te îngrijorează bunăstarea să.
Nu, nu mă îngrijorează, dar e grozav.
Dar totuşi, cum rămâne cu familia ta?
Unde-i mama ta?
Ar muri.
Ar zice, "ai făcut-o la 19 ani,
sunt surprinsă că a durat aşa de mult."
Atunci bănuiesc că e mai bine că nu e aici.
Da.
Hannah, uite,
aduci o viaţă pe lume.
E un lucru minunat.
De fapt, părinţii adoptivi, Brett şi Karen,
sunt în sala de aşteptare.
Le-am spus că pot veni când va sosi momentul.
Te duci să-i aduci? Cred că-s speriaţi.
Sigur.
- Deci copilul pare în regulă? - Da, e grozav.
Hannah e anesteziată chiar acum
şi puteţi veni s-o asistaţi.
Suntem aşa emoţionaţi.
Avem totul pregătit pentru copil.
Serios, totul.
E ca şi cum barza a venit la noi acasă.
Adică avem cleştişor de tăiat unghiile pentru copii.
Avem săpun de baie pentru copii. Avem o păturică pentru râgâit.
Nu m-am putut hotărî în ce să aducem copilul acasă,
aşa că am adus trei seturi diferite.
Vreau să-i fie destul de cald dar şi confortabil.
Scumpo, scumpo, nu cred c-o interesează.
Nu, nu, e bine. Sunteţi emoţionaţi.
Sunteţi pregătiţi să vi se schimbe vieţile?
Da.
Să mergem.
Veronica, intra şi ia o băutură, scumpo.
Tim a adus nişte whiskey bun.
Cu ce ocazie?
Cu ocazia orei 7:00.
- Vrei gheaţă? - Nu, e bine.
Atât de "îngrijită" ca taică-tău.
Nu, am vrut să spun, vreau să spun, fără whiskey.
E vin în frigider.
De fapt nu beau acum.
Am crezut că nu eşti gravidă.
- Nu sunt. - Deci pleci cu breakul?
De ce? Nu e încă postul Paştelui.
Fac doar o pauză de alcool.
Vrei o bere, atunci?
O să mă duc sus în camera mea.
Nu-mi plac secretele în casa asta.
Ce ascunzi, Ronnie?
Ce?
Nimic.
Dumnezeule.
Răspund eu.
Mike...
Bună, Mike.
Am venit să-l iau pe tatăl tău la plimbare.
Maică-ta nu ţi-a spus?
Am venit aici în fiecare seară, dar erai la muncă.
Mă bucur că nu-s secrete
în casa asta, mamă.
Mikey, o să-mi iau haina.
Bine, Jimbo.
- Ronnie... - Da, da, da.
Am făcut o programare ca să-ţi schimb uleiul mâine.
- Aşa că lasă-mi cheile. - Mulţumesc.
Cât aştept, ai un minut?
Da.
Tot îl mai laşi pe taică-tău să-ţi ia maşina?
Da, îl face fericit.
De ce?
Nu cred
că ar mai trebui să conducă.
A fost foarte confuz în ultimul timp.
Cred că ar putea avea halucinaţii sau ceva de genul ăsta.
E abia în faza timpurie.
Probabil că e doar băut.
Alcoolul poate ascunde boala.
Adică, niciunul dintre voi nu păreţi a lua Alzheimer-ul lui
în serios.
Mike, sunt soră medicală.
Bineînţeles că iau boala tatălui în serios.
Luminile se sting, Ronnie. Asta e rău.
Pentru ce am ieşit?
Mergem la plimbarea noastră, Jim.
Bine.
Te descurci grozav, scumpo.
Iese.
Iese!
Poftim.
E bine?
E grozav.
E grozav!
Uită-te la el.
Pot să-l văd?
Vrei să-l ţii, Hannah?
Da.
Aminteşte-ţi că ai spus că nu vrei.
Da, dar acum vreau.
Îl poţi ţine.
E în regulă, scumpule.
Uită-te la tine.
Putem avea o secundă?
Sigur.
N-am ştiut că o să fie aşa de frumos.
N-ar trebui să fii în pat?
Dar tu?
Am trecut pe aici să-mi văd pacientul favorit.
Ţi-am spus vreodată de...
N-ar trebui să-ţi porţi vesta?
Nu. Chestia asta e naşpa.
Haide.
Ştii, nu poate fi aşa rău.
Unii pacienţi dorm în ele.
Serios? Poftim...
- De ce n-o încerci? - Nu.
- Veronica, începem. - Nu.
- Da.
Nu...
Arată perfect.
În regulă, dacă o fac,
o să o porţi aşa cum ţi-e prescrisă?
Poate... dacă mergi într-o plimbare
până la restaurantul din capătul străzii
ca să pot mânca ceva mâncare adevărată.
Da, Gabe...
Vesta adevărului. Acum la culcare
Nu prea cred.
Bine, am înţeles. Am înţeles.
Vorbeşti ca T-Pain ~cântăreţ~.
Închide chestia asta, te rog.
Mă scoţi la un burger?
Bine, dacă Klowden zice da, vom merge.
- Adevărat? Grozav. - Da, bine.
Nu trebuie...
Nu trebuie să porţi chestia asta aici.
De ce, te fac de râs?
Vezi?
Mulţumesc foarte mult.
E grozav. Fiecare vrea una.
O opreşti acum, te rog?
În regulă.
Stai! Nu mânca asta!
Am găsit un donator ce se potriveşte.
- Intri la operaţie. - Adevărat?
Domnule, sunteţi pe cale să primiţi un set nou de plămâni.
Alăptează?
Vrea să-l păstreze, nu-i aşa?
E o situaţie emoţională.
se poate răzgândi, dar deocamdată...
Am ştiut că aşa o să se întâmple.
Ştii, am avut o înţelegere.
A fost totul planificat.
Îi putem vorbi?
Nu vrea să vă vadă acum.
Nu poate avea grijă de el.
Ştii, are cinci colege de cameră.
Noi i-am plătit chiria în ultimele şase luni.
Ştiu că e greu, dar trebuie să o lăsaţi.
Are trei zile ca să se răzgândească.
Legea e de partea ei.
Şi tu la fel.
Adică, ea e pacienta voastră.
Da, este.
La fel şi copilul.
Şi într-un fel, şi voi.
Aşteptaţi şi încercaţi să aveţi grijă de voi cu demnitate.
Mergeţi acasă şi vă odihniţi
şi vă vom suna dacă se răzgândeşte.
Deci...
tomograful... e absolut necesar?
Da. Toate testele au ieşit negative.
Căutam un disc deplasat, stenoză,
sau ceva ce atinge măduva spinării.
Ne vedem dincolo.
Gata de pornire, dr Harris?
Nu... nu încă.
Nu ai nimic de metal pe tine, aşa-i? Dar eu?
Nu, nu. Amândoi suntem curaţi.
- Gata? - Aşteaptă o secundă, te rog.
Dra Payne, nu se întâmplă să ai
vreun calmant cumva?
Dr Harris, sunteţi claustrofob?
Nu-mi plac spaţiile mici, nu.
De ce n-ai spus aşa?
Vrei să-ţi cânt un cântec?
Doamne, nu.
Ştii, am avut odată un instructor de yoga
care folosea reprezentări pentru a se relaxa.
Aşa că dacă închideţi ochii şi vă imaginaţi
pe o plajă însorită...
Te rog, nu mai vorbi.
Încep, dr. Harris.
Nu, Doamne. Nu pot face asta.
De ce... nu-mi vorbeşti despre ceva?
- Despre ce? - Nu ştiu.
Şah. Îţi place şahul.
De ce nu mă înveţi să joc şah?
În regulă.
Eşti obişnuită cu apărarea siciliana?
Nu.
Ei bine...
Când albul începe cu C-5,
negrul ataca.
Când te trezeşti, plămâni noi.
Şi o să fiu aici aşteptând.
Ce?
Gabe, îmi pare rău. Trebuie să anulăm operaţia.
Gabe, ai făcut de curând o transfuzie de sânge?
Acum o lună în nordul New York-ului.
- Ce? - Asta explică asta.
Ce, mi-au încurcat sângele sau aşa ceva?
Transfuzia te-a făcut să fii sensibil.
Corpul tău aproape sigur va respinge noii plămâni.
Îmi pare rău, Gabe.
E în regulă. Adică...
E bine că aţi aflat la timp,
corect?
Bănuiesc că n-a fost să fie.
Nu mai e nimic ce putem face?
Posibil.
Este un proces numit protocol de desensibilizare.
E încă în faza experimentală.
Dar implică totul, de la iradierea întregului corp,
Plasm afereză, în care un aparat îndepărtează
anticorpii din sânge...
Sau Imuno globina intra venos.
E un proces implicat,
şi te expune riscului pentru alte infecţii,
dar dacă îl parcurgi,
corpul s-ar putea să accepte o pereche nouă de plămâni.
Stai, stai, ai spus "s-ar putea" s-o accepte?
Nu e nicio garanţie.
Dar cred că e cea mai bună şansă pe care o avem.
Nu mai sunt alte opţiuni?
Gabe are nevoie de un transplant
şi singura şansă pe care o avem ca să-l facem, este acest tratament.
Dar trebuie să începem imediat.
- Să începem plasm afereza... - Bine, dar...
Vă supăraţi dacă mă lăsaţi un minut?
Sunt puţin surescitat.
Toate testele sunt negative.
Nu găsesc cauza paraliziei sale.
Dar dr Harris e paralizat, nu-i aşa?
Starea sa e reală,
dar ar putea fi mai mult decât o stare fizică.
Poate fi starea de conversie.
- Ca o paralizie isterică? - Da.
Tocmai şi-a pierdut soţia.
Cum testezi asta?
- Dă-l jos din pat. - Ce?
E foarte periculos. Şi-ar putea rupe vreun os.
În absenţa rezultatelor medicale,
aşa testam starea de conversie
sau prefăcătoria.
Celălalt test e bătaia peste scrot.
- Ai inventat asta. - Nu.
Serios, aşa e.
Ce face copilul?
Se numeşte Dylan.
Bine, Hannah, să fim practice.
Cum o să meargă asta?
Mă gândeam că mă pot muta înapoi la mama.
Ai spus că nu vă înţelegeţi totuşi atât de bine.
Va vrea să-şi cunoască nepotul.
Sonia, e fiul meu, micuţul meu băieţel.
Uită-te la el.
De ce nu o suni?
Să ştie care-i treaba.
Sun-o chiar acum.
Alo?
Mama...
Sunt eu, Hannah.
Am nişte veşti.
Tocmai am născut un băieţel.
Un băiat.
Se numeşte Dylan.
Şi...
E perfect, mama.
Ar trebui să-l vezi.
Mă gândeam că aş putea să vin să locuiesc cu tine,
până mă pun pe picioare.
Mamă, va fi pentru scurt timp.
Ştii ceva? Las-o baltă.
Nici măcar nu ştiu de ce te-am sunat.
Cu plăcere.
Înţeleg că n-a mers prea bine.
E cea mai rea mama din lume.
Nici măcar nu ştiu de ce a făcut copii.
Totuşi, nu contează.
O să găsesc eu ceva.
Bine, Hannah, dar care-i planul "B"?
Ai măcar pe cineva să te ducă mâine acasă cu maşina?
O să mă gândesc, bine?
Vom fi în regulă.
Oricum, nu-i treaba ta.
Bine...
O să te duc eu acasă...
Eu şi prietenul meu Angel.
O problemă rezolvată.
Mulţumesc.
Ştiu că nu e vina ta şi e în regulă...
Salut.
Ce se întâmplă?
Veronica... tocmai vorbeam de tine.
Da?
Vorbeam de taică-tău.
Pierd ceva?
De ce vorbeaţi voi doi despre...
Ei bine, a avut o programare azi.
Dar maică-ta a decis să-l ducă pe Jim la Costco.
Era o vânzare de picioare de crab.
Înţelegi ce încerc să-ţi spun?
Bine, e evident ca maică-mea şi cu mine suntem datoare
să stăm de vorbă despre priorităţi.
Nu fi prea dură cu ea.
Adică, tocmai i s-a spus
că e pe cale să-şi piardă cel mai bun prieten.
Asta-i pentru tatăl tău.
E o brăţară de identificare.
În caz că taică-tău se pierde vreodată.
Majoritatea pacienţilor cu Alzheimer poartă una.
Bine, mulţumesc, Gillian.
Dar cu siguranţă nu-l cunoşti pe taică-meu.
E un irlandez mândru.
E ca şi cum i-ai pune o zgardă unui câine.
Mă îngrijorează că se poate rătăci.
Vă las să vorbiţi.
Mulţumesc.
Mike...
Ştii că taică-meu n-o să poarte o brăţară idioată.
E pentru binele sau.
Sunt îngrijorat pentru el, Ronnie.
Înţelegi riscurile şi consecinţele
pe care ţi le asumi?
Înţeleg.
- Ce se întâmplă? - Dă-mi voie să fiu limpede.
Dacă nu treci prin protocolul de desensibilizare,
Nu e absolut nicio şansă pentru un transplant.
Te aud, dar... am terminat.
Pleci?
Gabe, nu poţi pleca acum.
Faci o greşeală. Nu e momentul să renunţi.
Nu renunţ. Abia încep.
Mulţumesc pentru tot, dr. Sands.
Gabe...
Ştii că dacă nu faci un transplant în curând,
vei...
vei muri.
Da. Da.
Mi s-a spus asta toată viaţa.
Dar... am obosit
şi prefer să-mi petrec restul vieţii trăind de fapt.
Nu înţelegi?
Uite, apreciez că-ţi pasă atât de mult.
Dar nu poţi înţelege cum e.
Şi... m-am săturat să lupt
şi vreau să...
trăiesc, pentru un moment...
şi să fiu normal.
Dar cred că eşti grozavă, Veronica.
Şi sper că o să vii să mă vezi cântând cândva.
Dacă renunţi la asta,
n-o să cânţi la pian în barul ăla stupid,
prea mult timp.
Sper că nu vorbeşti serios.
Dacă nu găsiţi nimic în neregulă,
atunci mai faceţi nişte teste.
Nu mai sunt alte teste de făcut.
Ce zici de ciupitul paralizant... sau Ciguatera?
Ai învăţat asta în Caraibe?
Înveţi asta mâncând peste.
Cine ştie de unde îşi ia oraşul asta fructele de mare?
Ce, nu-s destul de important?
Am tot vorbit de o oră, în regulă?
Am şi alţi pacienţi. Îmi pare rău.
Problema cu a fi un doctor superior
e aceea că îi întreci pe alţii.
Ştii, e cam aglomerat aici.
De ce nu mergem să ne plimbăm?
Aş prefera să n-o facem.
Cred că va fi frumos pentru tine.
Nu vreau să mă plimb.
Nu vreau să fiu tratat ca un copil
doar pentru că am un handicap!
De ce mergem aşa repede?
Dumnezeule!
Eşti nebună?
Dumnezeule, îmi pare rău.
M-ai aruncat de pe scaunul cu rotile.
Aşa e, dar pot explica.
Doar că toată lumea e prea speriată să-ţi spună
că ei cred că e vorba de o stare de conversie.
Şi cred că eşti foarte, foarte trist.
Crezi că sunt trist?
Ce, eşti vreun geniu?
Soţia mea a fost ucisă. Bineînţeles că-s abătut, idioato!
Du-mă... du-mă înapoi în cameră.
Şi luaţi-o de lângă mine.
Îmi pare rău.
Le-am împărţit.
- Asta-i nasol. - Ziua de azi e nasoală.
Da, unde-s băuturile alea?
Să doborâm popicele, oameni buni.
Nu putem pierde iar în fata doctorilor.
Ce s-a întâmplat cu adopţia ta?
- Îl păstrează. - Are pe cineva?
Sunt doar ea şi copilul împotriva lumii.
- E doar... - Proastă?
N-are idee.
Poate o să fie bine.
Poate îi va schimba viaţa.
Un copil poate fi ceea ce are nevoie.
Pentru că aşa e mereu.
Dar m-am oferit s-o ducem acasă.
Noi? Cum am ajuns amestecat în asta?
Pentru că eu n-am maşină.
Haide, arată ceva karma.
Răscumpără-ţi toate acele lucruri îngrozitoare pe care le faci.
- Ce lucruri îngrozitoare? - Felul cum judeci oamenii,
vorbele urâte, lipsa de respect pentru autorităţi.
Vorbim despre mine sau despre tine?
Haide, nu are pe nimeni.
Adică, sunt singura persoană responsabilă pe care o cunoaşte.
Asta-i tragic.
Bună. Te interesează
o noapte gratis de bowling strălucitor?
- Eşti căsători? - Nu.
Da, bine.
Am crezut că nu mai bei.
Nu mai beam, dar a fost foarte greu,
aşa că beau.
Chelner, un rând de tequila, te rog.
Asta ne va ajuta să câştigăm.
Ăsta-i lucrul grozav
la bowling, Angel.
Nu-i pasă nimănui.
A venit echipa Sandslani.
Se întâlnesc?
Eşti de acord cu asta?
Total.
În regulă, asistentelor,
sunteţi pregătite s-o luaţi pe coajă?
Ne-am luat clopoţelul.
Am fost în liga şcolii de medicină.
De acum încolo, va trebui să vă referiţi la noi
ca la "bilele de piatră."
Şi vă puteţi spune, "bilele mişcătoare."
Chris, eşti bădăran.
Da, Chris, asta-i o bădărănie.
Serios, totuşi, gata cu umorul anal.
Cred că am SSPT de la verificarea tonusului rectal al lui Harris.
Unii din noi au fost în deşert,
alţii au fost în fundul lui Harris.
Hai să măturăm podeaua cu frumoasele lor halate albe.
Bum.
- Mda! - Da.
Patru ani suplimentari de şcoală,
şi încă nu poţi să-mi baţi fata din Lancaster!
Mai strânge-o cu opt găuri.
Peste linie. Peste linie.
- Peste linie. - Ce? Nu, nu am fost.
Erai peste linie.
Despre ce vorbeşti? Serios, despre ce-i vorba?
Ai fi putut încerca un pic mai tare...
să-l faci pe Gabe să stea în spital azi.
Gabe. Asta-i despre Gabe.
Da, este.
- Da! - Oh!
În plus, ai fost peste linie.
Şi dacă voi tipilor puteţi trişa...
Atunci putem şi noi.
Veronica!
- Flanagan e la pământ! - Au!
Veronica.
Dumnezeule. Veronica, eşti bine?
Nu-i o urgenţă medicală, oameni buni.
Adu nişte gheaţă pentru glezna ei.
- Ascultă, te duc acasă. - Chloe poate să mă ducă acasă.
- Chlo... Chloe poate... - Haide.
Gata?
- Stai. - Nu numai.
Încerci să mă omori?
Scuze. Nu-i vina mea că treptele sunt alunecoase.
Cheile mele.
Cheile mele sunt în buzunarul din spate.
Bine.
Chris...
Le-am luat.
Nu face asta.
Nu...
Cu atenţie. Cu atenţie.
Hei.
Bună. Bună, dl Flanagan.
Doamne. Bună, tată.
Îţi aduci aminte de dr Sands, corect?
Ce-ai păţit?
N-a fost nimic. Doar un mic accident la popice.
Te rog nu-i spune mamei despre asta.
Am uitat deja.
Bine, poţi să mă laşi jos acum.
Bine.
Cere-i scuze din nou lui Gillian pentru mine.
Voi doi păreţi fericiţi.
Mda.
De fapt, sunt...
Fericit.
Bine...
Ai grijă de gleznă ta, bine?
Ne vedem mai târziu.
Noapte bună.
Nu, nu.
Nu, nu, nu, nu, nu.
Cafeina nu e bună pentru mahmureală.
Îţi voi face remediul meu special.
Corect. Am uitat de asta.
N-am uitat de noaptea trecută.
Ce se întâmplă cu tine?
Acel doctor?
Cel care te-a adus acasă noaptea trecută?
Ce se întâmplă cu asta?
Am crezut că ai Alzheimer, tată.
Oh...mda.
Treci prin timpuri grele, Ronnie.
Pierzându-l pe Mike, trăind acasă cu mama ta şi cu mine.
Asta-i bună.
Asta poate face pe oricine să bea, desigur.
Dar vei trece prin astea. Întotdeauna ai făcut-o.
Tată...
Sunt îngrijorată de tine.
Hei...
Nu te îngrijora pentru mine.
Nu sunt mort încă. Corect?
Vreau să te întreb ceva.
Ce, ai nevoie de bani?
Eu.. ei bine.. nu.
Dar e asta...
Este...
este doar o precauţie...
în cazul în care tu...
ştii, te pierzi sau ceva de genul ăsta.
Te aştepţi să port asta?
Mda, sigur.
Nu-i mare lucru.
Tată.
E ca şi cum aş fi câine.
E ca şi cum ai pune o zgardă unui nenorocit de câine.
Asta am spus şi eu.
Desigur.
Eşti fata mea.
Îmi eşti datoare.
Ştiu.
Hei, Hannah.
Trebuie doar să tragi...trage tare, aşa.
Ce caută aici?
Nu ştiu.Voi afla.
Hei,
Hei, Karen.
Eu doar...
Am adus câteva lucruri pentru Hannah, pentru bebeluş.
E doar, um...
Am planificat să fiu mama acestui băiat...
de mult timp.
Şi este...
Încă nu m-am dezmeticit.
Şi ştiu că ea nu are cu adevărat nimic,
aşa că, am crezut că asta o va ajuta...
să înceapă cu dreptul.
Asta e într-adevăr frumos.
Deci, um...
Spune-i doar că am spus...
Că le urez noroc.
O voi face.
La revedere.
A vrut doar să-ţi dea câteva lucruri.
- E drăguţ. - E drăguţă.
De ce plânge?
Doar ce s-a trezit. Nu-i mare scofală.
Leagănă scaunul un pic.
Încearcă suzeta.
Hannah, e în regulă.
E în regulă dacă nu poţi face asta.
Nu înseamnă că nu vei fi o mamă bună cândva.
Nu înseamnă nimic pentru tine.
Exceptând că ai 19 ani,
şi încă n-ai avut şansa să te maturizezi.
Cum pot să renunţ la el?
Cum pot face asta?
Îl iubesc atât de mult.
Uită-te cât de norocos e acest băiat.
Are numai trei zile,
şi atât de mulţi îl iubesc.
Îmi pare atât de rău.
Îmi pare rău.
Hei! Hei, Karen.
Oh nu, nu tu.
Dr Harris, îmi pare rău.
Trebuie să mă laşi să-ţi explic.
Sunt mai multe explicaţii.
Ce, erai sub influenţa acidului?
Am crezut doar...
Chloe...Sunt dr Daniel Harris.
Ştiu că nu există nici un motiv medical...
Pentru starea mea.
Ştiu că sunt devorat de regrete.
Ştiu că lucrurile acestea două sunt legate.
Dar nu schimbă faptul că nu-mi pot mişca picioarele.
Sunt speriat.
Desigur că eşti.
Vrei să stau cu tine?
Nu.
Eu...eu vreau să rămân singur.
Ei bine, sunt aici dacă ai nevoie de mine.
Ce înseamnă asta?
Dumnezeu să mă ajute.
Eşti surprins că sunt încă aici?
După tine, ar trebui să fi murit până acum
Îmi pare rău cu adevărat că am spus asta.
De fapt am venit aici să-ţi spun...
Că ar trebui să faci...
Orice doreşti.
Sper pentru Dumnezeu că vei continua acele tratamente,
dar te voi sprijini necondiţionat.
Ei bine, eu...apreciez asta.
Atât de mult, de fapt,
încât îţi voi dedica următorul cântec.
Nu.
Gabe...
Gabe, opreşte.
- Tu încetează. - Nu.
- Se întâmplă. - Nu.
Pot să-mi pronunţ boala.
Veronica Flanagan Callahan, cea mai mânioasă asistentă medicală din lume.
Ce? Te descurci minunat.
Stai acolo.
Îmi e permis să fac asta.
Subtitrarea: tinkerbelle/Dorula