Ce afacere bună a fost nunta asta, ce minunăţie.
Ştii, uneori, draga mea soră, îţi invidiez micile personaje din sat.
Voi v-aţi căsătorit din dragoste, ştiu.
Acum, bineînţeles, Edith îşi permite acelaşi lucru.
Haideţi, Căpitane! Dansaţi! Dansaţi cu mireasa dvs.
- V-aţi plictisit, dra Margaret. - Nu.
- Sunt obosită. - Oh.
Sunt extenuată. Şi puţin cam depăşită pentru astfel de ornamente.
Când mă căsătoresc, vreau să mă trezesc într-o zi frumoasă,
să-mi pun rochia preferată şi să merg la biserică.
Gata.
Aşa. E mai bine?
Cred că arătaţi foarte bine.
Arătaţi bine orice aţi purta.
Îmi iubesc verişoara mult. Am fost foarte fericită în această casă.
Dar voi fi măcar fericită să merg acasă în Helstone.
Ah, minunatul Helstone. Nu poţi să stai la distanţă?
Nu. Nu pot.
E cel mai frumos loc de pe Pământ.
Margaret. Tu eşti?
D... Dle. Lennox. C... Ce s-antamplat?
Este Edith? Vreun accident? Nu, nu, linişteşte-te. Nu s-a întâmplat aşa ceva.
Am venit să vizitez paradisul...
... cum mi-ai sugerat.
Păi...
Dle. Lennox.
M... M-ai bine staţi jos.
Aici este acasă.
Mamă, îţi aminteşti de dl. Lennox?
Oh, da. Da. Da, bineînţeles, eu...
Aş putea urma acest drum cu ochii închişi.
Vizitez casa Domnului de când eram mică.
Ai auzit ce-am spus?
Scuze, dar...
Mi-am amintit reţeta ta pentru o nuntă perfectă.
"Mi-ar place să merg la biserică într-o dimineaţă însorită."
nu asta era partea pe care ai descris-o?
De ce, da, cred, eu...
nu m-am gândit neapărat la nunta mea, înţelegi.
- Mă gândeam, Margaret, dacă... - Te rog, nu...
... dacă ai vrea să faci acea plimbare,
Îmi pare rău.
Iartă-mă. Eu...
Mă faci să cred că o astfel de oferta n-ar fi chiar aşa rău primită
O fată din Londra ar ştii că nu trebuie să vorbească
despre nunţi în termeni aşa ambiguii.
Iartă-mă, eu... nu cred că am spus nimic de care să-mi pară rău.
Eu... Îmi pare rău dacă ai crezut altceva despre afecţiunea mea faţă de tine.
Există altcineva, altcineva pe care preferi?
Nu.
Îmi placi, Henry.
Dar nu sunt gata să mă căsătoresc cu nimeni. Crede-mă când spun acest lucru.
Henry, eu...
... îmi pare rău.
O să rătăcim pe străzi...
într-un loc ciudat.
Mamă, ţi-am spus, să stăm la un hotel până găsim o casă. Nu va dura mult.
Poate Dixon şi cu mine puteam să rămânem pe ţărm până vă uitaţi.
Da... la cât de fragilă e domnişoara.
Nu, Maria. Locul tău e lângă noi. Nu o să dureze mult până găsesc o casă.
Vechiul meu coleg, Dl. Bell, a fost de acord să ne ajute.
A realizat o listă de potenţiali elevi. Vor fi suficient de învăţat pentru mine.
Nu sunt persoane ca noi acolo în Milton. Cum ar putea?
O să ne descurcăm, Mama. Nu e altă planetă.
Staţia, Milton!
Ultima oprire!
Ultima oprire până la staţia din nord!
De ce am venit aici, Dixon?
O să fie oribil.
- Ştiu asta. - Shh.
- Milton! - Dixon. Găseşte un hamal.
Am ajuns.
Staţia!
Văd!
Hamal! Ia astea, te rog.
O să găsim o casă mai repede dacă căutam separat.
- Crezi? - Desigur.
Ouă, ouă proaspete în această dimineata'! Veniţi şi cumpăraţi ouă!
Fructe proaspete! Fructe proaspete! Fructe şi legume!
- Bună, ce faci? - Bine.
- Camera de sus e chiar spaţioasă. - Locul nu e pentru mine.
Caut în numele unuia dintre cei mai cunoscuţi om de afaceri.
Pentru un om care încă locuieşte ca un preot.
Sau mai bine spus un fost preot.
Trăi foarte simplu. Nu a fost niciodată un om al proprietăţii sau averii.
- Ceva ce ţine de propria conştiinţă, cred. - Ah, conştiinţa.
Care nu a pus pâine pe masă.
- Din sud, nu? - Mm-hm.
Poate a fost puţină... indiscreţie, nu?
Se spune că Diavolul lucrează pentru mâinile neputincioase.
Poate că mâinile lui nu erau aşa neputincioase.
Va găsi lucrurile puţin diferite aici în nord. Oh, da.
Mai e nevoie de câteva reparaţii, dar e frumos aranjat.
Ce problema o fi, nu? Pentru un bărbat să-şi aducă soţia şi copii tocmai în Milton.
Conştiinţă sau nu, e un comportament ciudat.
- Scuzaţi-mă, dră, cu ce vă pot ajuta? - Numele meu e Margaret Hale. Cine sunteţi?
Sunt Williams, supervizorul dlui. Thornton.
M-a rugat să caut nişte proprietăţi pentru tatăl dvs.
Cât este chiria pe an?
Dl. Thornton va discuta despre asta cu tatăl dvs.
Nu trebuie să vă preocupaţi dvs.
Nu ştiu cine este Dl. Thornton. Îi mulţumesc pentru deranj,
dar eu la fel ca şi tatăl avem aceeaşi dorinţă să găsim o proprietate.
Mi-a luat două zile ca să văd ce are Milton de oferit,
Aşa că am o idee bună despre preţ.
- Dl. Thornton crede că e mai bine aşa. - Unde se afla el?
- Scuză-mă? - Du-mă te rog să-l văd pe dl. Thornton.
Dacă nu doreşte să trateze cu mine, va trebui să tratez eu cu el.
- Dl. Thornton locuieşte aici? - Da, dar are treabă.
Staţi aici dra. O să-l caut pe stăpân.
Stephens!
Aruncă chiar în clipa asta acea pipă!
Te-am văzut!
Stephens!
Vino aici!
- Fumezi din nou. - Nu fumam!
- Unde este? - Nu fumam, jur.
E încă caldă. Te-am avertizat.
Nu! Nu! Vă rog, dle!
- Vă rog nu... Vă rog! - Eşti un tâmpit... idiotule!
- Vă rog! - Uită-te la mine!
- Opriţi-vă!
- Opriţi-vă!, opriţi-vă! - Cine sunteţi? Ce căutaţi aici?
- Numele meu e Margaret Hale. - Dra Hale!
Îmi pare rău, dle, i-am spus să stea în birou. Du-o de aici!
Şi tu pleacă de aici şi nu te mai întoarce!
Vă rog, dle... Am copii.
Ştii regulile!
Copii mei vor flămânzi! Mai bine să moară de foame decât să moară arşi!
Pleacă până nu chem poliţia! Scoate femeie asta de aici!
Vă rod, dra.
Dra. Dră, vă rog.
Dră, vă rog, dra... Vă rog!
Draga mea Margaret, ne-am întors în sfârşit din luna de miere din Corfu.
Am stat aşa mult acolo că aproape vorbesc fluent greacă
sau cel puţin aşa spune căpitanul.
Dar ştii şi tu, tot ce spune sună mereu aşa bine.
Dragă Margaret... acum o să spun ceva ce te va supăra tare,
dar nu am încotro.
Ce a fost în mintea unchiului să vă ducă aşa departe de casă?
De ce a trebuit să ajungeţi în acel loc oribil unde se face bumbac,
... în timp ce nu vrea nimeni să-l cumpere?
Sunt sigur că noi vom folosi mereu pânză.
Dragă Edith, mă bucur să-ţi spun
că am schimbat acele tapete desgustătoare de pe perete
cu altele ce au culori mult mai primitoare.
Dixon - dacă îţi vine să crezi - este şi mai plină de energie.
Şi-a propus să angajeze o servitoare,
dar nu e nimeni la mai puţin de 50 mile
care să poată sta cu noi să ne ajute cât e nevoie.
O să iau loc, dacă nu vă deranjează
Hm. Va trebui să te trezeşti înaintea familiei pentru a aprinde focurile.
Îmi pare rău, nu mă trezesc la ora 5 dimineaţa.
Şi nu lucrez pentru salariul ăsta.
Pot câştiga 5 şilingi că maşinist la Hamper.
Oricum, dacă nu vă deranjează să vă întreb,
de unde o să luaţi bani să mă plătiţi?
Această casă cred că costă cam 30 lire pe an, şi nu prea mai aveţi alte venituri.
Vin şi plec când vreau!
Şi nu vreu nici o servitoare enervantă pe-aici
Care să-mi spună cum trebuie să mă port! Poţi să-ţi păstrezi slujba!
Eu, servitoare, intradevar
Nu ştiu ce-a fost în mintea stăpânului, de ne-a amestecat în aceste bârfe!
Margaret?
Ce s-a întâmplat?
Se spune...
Margaret?
Margaret? Cum adică, vorbesc?
Am auzit nişte comentarii, când am căutat casă.
În legătură cu mutarea noastră la Milton... aşa dintr-odată. De ce ai părăsit biserica.
Oamenii... comentează?
Până la urmă e normal, oamenii ar trebui să-şi pună întrebări.
Nu e ceva normal că preoţii să-şi părăsească parohia,
să călătorească sute de mile, ca şi cum ar vrea să scape de ceva.
Doar pentru că noi te-am urmat fără să punem nici o întrebare...
E de la episcop.
- Nu e despre Frederick? - Nu. Ţin scrisoarea aia cu mine mereu.
Ca să mă conving că am luat decizia corectă.
A... asta e tot?
"Am întrebat toţi păstorii parohiei din New Forest
"ca să-şi reafirme credinţa în Cartea Predicării Comune."
Exact. Neruşinare! 10 ani pentru nimic.
Ne tratează ca pe nişte copii.
Dar asta e o formalitate, desigur ... pentru reafirmare.
Conştiinţa nu-mi va permite.
Şi nu pot avea linişte cu aceste îndoieli...
pe care le am de câţiva ani, dar...
Nu mai pot jura pe doctrine în care nu sunt sigur că mai cred.
Acum, noi, oamenii cu conştiinţa trebuie să luăm o hotărâre.
- Noi? - Da, mai sunt şi alţii cu îndoieli.
Cu toţi am hotărât. Nu putem să ne mai reafirmam.
Vreţi să spuneţi că toţi păstorii din New Forest
au plecat în oraşe industriale?
Păi...
unii au gândit că e mai bine să cedeze,
dar... eu n-am făcut asta.
- Câţi? Câţi au refuzat? - N-am putut evita. M-au forţat.
Trebuie să înţelegeţi.
Înţeleg.
Am înţeles...
că s-antamplat ce-a fost mai rău...
că ţi-ai pierdut credinţa...
sau că ai simţit că Dumnezeu
a vrut ca tu să răspândeşti cuvântul lui în aceste locuri.
Cred că s-a întâmplat ceva destul de grav ca să,
ne aduci în acest loc uitat de Dumnezeu!
Maria. Ţi-ai abandonat modul de a-ţi câştiga existenţa...
... sursa noastră de venit...
... pe o formalitate. - Nu-i aşa, Maria.
Serios. Nu e chiar aşa.
Am deja de lucru - predau.
Şi... o să găsesc mai mult.
Şi... şi poate voi descoperi
că aceasta e adevărata mea vocaţie până la urmă.
Oamenii de aici nu vor să înveţe.
Nu vor cărţi
şi cultura.
Aici toţi vor bani şi fum.
Ăsta mănâncă şi respira aici.
Aşa e, Edith.
Milton e foarte departe de casă,
dar este chiar un loc interesant şi modern.
Sunt cel puţin 20 de mii, prosperi, în şi pe lângă oraş,
şi este plin peste tot de industrie nouă de tot felul.
Nu e nici pe departe spaţiul verde ca în Helstone,
şi e atât de mare că uneori mă rătăcesc în el.
Dar oamenii sunt suficient de prietenoşi
şi se găseşte întotdeauna cineva să mă îndrume în direcţia bună.
'Ei tu, ce avem aici?
Ai grijă, fetiţa!
'Scuzati-l!
Vă rog.
Vă rog... Vă rog nu.
Opriţi-vă.
Vă rog... vă rog lăsaţi-mă.
- Lăsaţi fata în pace. - Aici suntem!
Lăsaţi fata.
N-ar trebui să reacţionezi aşa. Doar ne distrăm puţin.
Veniţi, dra.
Aveţi grijă pe unde vă plimbaţi când se sună de pauză.
Dar nu vă faceţi griji, nu vroiau să vă facă rău.
Le place o fată drăguţă. Şi a dvs e ca o pictură.
Haideţi.
Mă... Mă simt îndatorată faţă de dvs. Mulţumesc, dle.
N-ai pentru ce, dra.
Nu e nevoie, dra.
Haideţi sus! Sus, sus, sus!
Acest secol cred că este cel mai productiv, dacă ne luăm după numere...
Tata munceşte din greu. Învaţă pe studenţi şi face lectura...
deşi uneori e neplătit...
... şi, mă tem, nu prea iubit.
- Dar pare mulţumit. - Mulţumesc.
Până,... duminica viitoare.
Mai primeşte şi elevii acasă.
Trebuie să luăm o hotărâre, John. Acum e dificil, ştiu.
Margaret? Tu eşti?
Margaret! Intră, Margaret. Vino. Fă cunoştinţă cu noul meu prieten şi elev,
Dl. Thornton. Aceasta este fata mea, Margaret.
Cred că ne-am întâlnit deja.
Ah. Acum, dl. Thornton nu se poate decide intre Aristotel şi Plato.
Eu i-am sugerat să începem cu Platon
şi apoi să continuăm. Ce spui?
Mă tem că ne-am întâlnit în nişte circumstanţe mai neplăcute.
Am concediat un muncitor pentru că fuma în fabrică.
Aţi bătut un om lipsit de apărare.
- Margaret. - Nu, are dreptate.
Sunt mai temperamental. Focul e cel mai mare pericol în moară mea.Trebuie să fiu strict.
Un gentleman n-ar fi folosit pumnul împotriva unei... creaturi aşa patetice
... care strigă după copii.
Îndrăznesc să spun că un gentleman nu ar trebui să vadă
300 cadavre întinse pe o coastă aşa cum am făcut eu în mai anul trecut.
Mulţi dintre ei erau copii. Şi din cauza unei flăcări accidentale.
Întreaga moară a fost distrusă în 20 minute.
Ar trebui să plec.
- Ne însoţiţi la cină săptămâna viitoare? - Oh, da, bineînţeles. Mulţumesc.
Şi vom începe cu Platon marţea viitoare.
O să-i spun mamei să vă viziteze după ce vă instalaţi complet. Desigur,...
Cum să nu. Aici vom fi mereu. Nu-i aşa, Margaret?
Recunosc că Milton nu are cine ştie ce mari palate sau monumente,
dar are câteva parcuri unde ne plimbăm zilnic
şi ne întâlnim cu prietenii, când e vreme bună.
- Mă urmăriţi? - Nu. Adică... da.
N-am vrut să vă supăr. V-am recunoscut de la Marlborough Mills.
Şi eu. Aţi ripostat împotriva lui Thornton.
Nu vezi aşa ceva în fiecare zi.
- Adică, nu... nu vreau să vă reţin. - Ce întâlniri importante aş putea avea
Mă duc să mă întâlnesc cu tatăl meu.
Lucrează la Hamper, la o milă depărtare de oraş.
- Dar tu lucrezi la Marlborough Mills. - Da.
E aproape de casă.
Şi munca e uşoară. Aici este tata.
Tată, aceasta este femeia de care ţi-am povestit.
În ziua în care Thornton l-a gonit pe Stephens.
A meritat. I-a pus pe toţi în pericol.
- Nu eşti din zona asta, nu-i aşa? - Nu. Sunt din Sud.
- Din Hampshire. - De lângă Londra, cred.
Unde locuieşti?
Noi pe strada Frances, în Princeton. Înainte de Golden Dragon.
Şi cum te numeşti?
- Numele meu este Margaret Hale. - Numele meu este Nicholas Higgins.
Ea este fata mea Bessy. De ce întrebaţi?
M... M-am gândit că poate o să trec să aduc un coş.
Mă scuzaţi. La... acasă, când tata era preot...
Un coş?
De ce am vrea un coş?
Nu prea avem ce pune în el.
Adică, nu prea îmi plac străinii să intre la mine în casă. Probabil în Sud,
o domnişoară poate intra în casa oricui oricând are chef.
Aici, asteptatm să fim invitaţi înainte de a o face.
Scuzaţi-mă, dle. Higgins, Bessy, Eu... nu am vrut să vă jignesc.
Puteţi veni dacă vreţi dar sunt sigur că o să uitaţi de noi.
Acest lucru e sigur.
Margaret!
Ce s-antamplat? Nu ţi-e bine?
Cred că este mama dlui. Thornton.
Nu este nici o îndoială după fruntea severă.
Şi ea este sora.
Ce de amidon!
Cred că trebuie o zi întreagă pentru a spăla fusta.
Unde le aşezăm, Mama? Nu cred că au loc aici.
Ce minunat.
Nu am văzut ceva englezesc aşa bine lucrat de ani de zile.
Măiestriile din Milton se pot compara cu cei mai bun.
Bănuiesc că nu vă place muzica, nu văd nici un pian.
Îmi place muzica, nu prea mă pricep la cântat.
După cum vedeţi, în această casă cu greu ar mai încăpea un instrument aşa mare.
L-am vândut pe al nostru când ne-am mutat.
Da, aceste camere sunt foarte mici pentru a ţine un pian.
Casa scării noastre este cât lăţimea acestei camere.
Mă întreb cum puteţi sta fără un pian.
Eu văd pianul că pe o necesitate a vieţii.
- Sunt concerte aici, cred. - Oh, da. Rar sunt cu multă lume.
Lasă pe oricine să intre. Dar avem tot ce este la modă în Londra.
Chiar dacă puţin mai târziu, din nefericire.
- Cunoaşteţi Londra, desigur. - Oh, da.
Am locuit acolo cu mătuşa şi verişorii mei un timp.
Oh! Londra şi Alhambra. Acestea sunt două locuri unde mi-ar place să merg.
Alhambra?
Da, de când am citit "Povestiri despre Alhambra". Aţi auzit de ele?
Oh... nu... cred.
Dar e o călătorie uşoară la Londra şi nu e chiar aşa departe.
Da, dar...
Mama n-a fost niciodată la Londra.
Nu poate înţelege de îmi doresc aşa mult să merg acolo.
E foarte mândră de Milton.
Murdar, numai fum asta este. De-abia aştept să plec.
Pot să vă întreb de ce aţi venit în Milton?
Adică... de ce aţi plecat din locul de unde aţi spus că veniţi?
- Helstone. - Oh.
Păi, a fost...
... a fost decizia soţului meu.
A fost o problemă... de conştiinţă.
Dar dl. Hale nu mai e preot, am crezut.
Soţului meu îi plac foarte mult lecţiile cu dl. Thornton.
Cred că-l fac să se simtă tânăr din nou.
Clasicii sunt mai mult pentru oamenii care merg prin ţară sau la universitate.
Dar bărbaţii din Milton trebuie să-şi păstreze energia
pentru munca de zi cu zi.
Ar trebui să aibă un singur obiectiv.
Şi anume să obţină un loc onorabil printre comercianţii acestei ţări.
Oriunde veţi merge,
numele lui John Thornton din Milton, producător şi magistrat,
e cunoscut şi respectat printre toţi oamenii de afaceri.
Şi dorit de toate femeile tinere din Milton.
Nu de toate, precis.
Dacă ai avea un fiu ca al meu, dna. Hale,
nu ţi-ar părea rău să-l lauzi.
Dacă puteţi suporta să vizitaţi casa noastră murdară şi afumată,
vă aşteptam săptămâna viitoare.
Dna. Thornton.
Ce casa splendidă...
Dar,... nu vi se pare apropierea fabricii puţin,...
... zgomotoasă?
Niciodată.
N-am uitat şi n-am să uit sursa puterii şi bogăţiei fiului meu.
Fabrica reprezintă totul.
Nu mai e nici o fabrică aşa în Milton.
Casa este reuşita fiului meu.
Ţi-am spus, Thornton, despre preţul bumbacului în Le Havre?
- Cred că da. - Hai, Thornton.
Chiar şi dumneata îţi dai seama că e o afacere.
Din Caribbe se poate lua mai ieftin bumbacul.
Aş paria că egiptenii sunt mult mai ieftini.
Nu or să mai ţină preţurile astea prea mult timp.
Ar da faliment într-un an şi proviziile noastre întrerupte.
Aş prefera să plătesc mai mult pentru o administrare prin Liverpool.
Toţi vom avea de pierdut la sfârşit.
Thornton este foarte drept. N-ar risca el Malborough Mill,
chiar dacă asta înseamnă să nu speculeze.
E mai bine aşa, desigur, cu atâtea vieţi care depind de succesul fabricii?
Bine... asta ar fi modul creştin de a rezolva.
Aţi auzit ultima invenţie pentru realizarea unei noi roţi?
- Am crezut că vei fi de acord. - Sunt.
Mai întâi, oamenii au ameninţat că or să o oprească dacă nu instalez.
M-ar fi costat 600 de lire.
Aruncă firele care se pun pe plantele din camerele de sortare.
- Ţine puful departe de plămâni. - Şi, care a fost problema?
Unii muncitori vor mai mulţi bani pentru că vor lucra cu o roată nouă.
- Ce? - Da. Crede-mă.
Au auzit că o să-i facă mai flămânzi decât spun că sunt!
- Le provoacă foame - Da.
Aşa nu mai inhalează puful, şi plămânii lor sunt mai aerisiţi.
Oh, da. Deci... Oh, şi asta e partea frumoasă.
Spun că trebuie să-i plătesc mai mult.
Acum muncitorii nu se pot pune de acord cum e mai bine, aşa că am renunţat la Ł600
şi muncitorii sunt mulţumiţi că acele camere arata că de Crăciun.
Fii serios, Thornton.
Sigur nu eşti de acord că muncitorii să-ţi spună cu cât să-i plăteşti?
Am pus câte o roată în fiecare cameră.
Mi se pare o nebunie. Nu văd niciun profit în asta. Nu un profit imediat.
Nu în lire, silinzi şi în penny. Dar? După cum vedeţi e un "dar" în povestea asta?
Dar...
Muncitorii mei sunt sănătoşi. Plămânii lor nu mai cedează aşa uşor.
Lucrează pentru mine mai mult. Şi copii lor. Sigur vedeţi profit în asta.
Şi desigur, aceasta e calea cea mai corectă.
Simţul sănătos al afacerilor, dle. Hale, şi nu pot lucra în afara legii morale.
Nu conduc o instituţie de binefacere.
Muncitorii mei se aşteaptă să fiu dur, dar corect.
Le spun cum stau lucrurile şi ei acceptă sau pleacă.
Harkness încearcă să-i păcălească pe ai lui. Trebuie să fim cu ochii în patru.
E război, şi noi patronii trebuie să-l câştigăm sau ne ducem la fund.
Mamă, am o scrisoare de la Edith. Vrei să ţi-o citesc?
Ne trimite multă dragoste de la mătuşa Shaw.
Tatăl tău prefera compania comercianţilor din Milton.
De parcă n-ar fi atâtea de făcut! Nu putem vorbi de ei.
Eu trebuie să fac totul.
E doar vina domnului.
Şi-a pierdut minţile când ne-a adus aici.
Nu mai este vicarul din Helstone.
A renunţat la locul lui în societate şi ne-a tras pe toţi în jos după el.
El ne va îngropa!
Dixon.
Ştiu că o iubeşti pe mama, dar întreci măsura.
Te rog să nu vorbeşti de tata în felul ăsta.
Nu e datoria ta să-i judeci motivele.
Eşti servitoare în casa asta. Ţineţi gândurile pentru tine,
sau eşti liberă să te duci în Helstone când pofteşti.
Îţi place sau nu... suntem aici.
O să te ajut.
Dumneata, dra Margaret? În bucătărie?
Da. Eu.
Pot învăţa să calc şi să spăl, şi o să fac asta până găsim un ajutor adecvat.
O să faci cum îţi spun, Dixon.
Mă scuzaţi. O caut pe Bessy Higgins. Cred că am venit în direcţia greşită.
Este drept în faţă, chiar după coltr.
E în ordine, nu-i e frică de tine. Îi e foame. Din cauza asta plânge.
Bessy este chiar după colţ.
Scuzaţi-mă, cred că Bessy Higgins locuieşte aici.
Îmi pare rău că n-am venit mai devreme.
Să fiu sinceră, nu ştiam dacă o să fiu binevenită.
M-am gândit că dacă aduc ceva de mâncare o să fiu nepoliticoasă.
Dar dacă veneam fără nimic...
Dacă ar fi existat posibilitatea că o să vă găsim ofensatoare,
v-am fi spus. Noi cei din Milton suntem foarte buni la asta.
Simt că sunt în Milton de mult timp acum,
dar încă simt că nu fac bine indiferent ce vreau să fac.
În cât timp voi trece peste asta?
Oh, câţiva ani cel puţin, în cazul dumitale.
Îmi pare rău...
Sunt puţin răcită şi se pare că nu-mi mai trece.
Se simţea bine. A spus că o să mai vină.
Cum a fost întâlnirea, tata?
Nu-ţi fă griji din cauza mea.
N-am cu-i să spun un secret.
Tatăl tău a luat masa cu şefii.
Dl. Thornton este elevul său. El cu siguranţă nu-mi este prieten.
Şi Boucher? Este vecinul nostru de peste drum.
Încă rezista.
Dar va fi cu noi când va veni momentul, dacă ştie ce-i bine pentru el.
Dră, tatăl dvs preda la the Lyceum Hall, nu-i aşa?
Da, aşa e. Duminicile după masă.
Mamă, mă duc la Hales în seara asta.
Aş fi trecut pe-acasă să mă schimb, dar o să întârzii.
Să te schimbi? De ce să te schimbi ca să bei ceaiul cu un preot bătrân?
Ex-preot
Dl. Hale e un gentleman iar faţa lui este o tânără destul de echilibrată.
Stai liniştită, mama. Nu sunt pud în pericol de dra Hale.
E puţin probabil să mă considere o partidă.
E din Sud. Nu o interesează obiceiurile noastre.
Ce legătură are ea? Fiica unu preot renegat,
care citeşte lecturi inutile persoanelor care nu au nevoie de ele.
Ce drept ar avea să îşi întoarcă privirea la tine?
Să închizi bine ferestrele. Va fi furtună.
Peste tot numai mişcare şi energie, dar puţin frumuseţe.
Clasicii ar trebui rescrişi pentru a include tot.
Mă tem că o plictisim pe dra Hale cu entuziasmul nostru pentru Arkwright.
Nu. Vă asigur că nu, sunt sigură că e foarte fascinant.
Sunt puţin obosită, doar atât.
Dl. Thornton admira noile noastre aranjamente, Maria.
Oh. Da, dle. Thornton.
Nu prea am avut de unde să alegem,
dar aceste tapete sunt de aceleaşi tonalităţi
cu camera de studiu din Helstone.
Dar nu chiar la fel.
În funcţie de gustul oraşului Milton, mă bucur că aţi reuşit.
Da. Da...
Desigur, sunteţi foarte mândru de Milton.
Soţul meu îi admiră energia...
... oamenii sunt... foarte ocupaţi cu afacerile lor de succes.
Nu neg. Prefer să muncesc din greu aici, cu succese şi eşecuri,
decât să duc o viaţă anostă, prospera în Sud, cu zile liniştite, lipsite de griji.
Vă înşelaţi. Nu ştiţi nimic de Sud... Este
Poate că e mai puţin energic în acest spirit al comerţului,
dar acolo e mai puţină suferinţa decât am văzut în fabricile dvs. Şi totul pentru ce?
- Facem bumbac. - Pe care nu-l foloseşte nimeni.
Aş putea spune că nu ştiţi nimic despre Nord.
Nu toţi patronii suntem la fel,
indiferent de ce prejudecăţi aveţi faţă de bărbaţii din Milton.
Am văzut că îi trataţi pe oameni cum vreţi pentru că îi aveţi în subordine.
Nu, nu-i chiar aşa.
Aţi avut parte de noroc şi avere, dar alţii nu.
Ştiu şi eu câte ceva despre a suferinţă.
Acum 16 ani, tatăl meu a murit...
... în condiţii triste
Am devenit capul familiei foarte repede. Am fost scos din şcoală.
Pot spune că norocul meu a fost să am
o mamă cu o aşa putere voinţă şi integritate.
Am fost să muncesc într-un magazin de manufactură
şi mama s-a descurcat în aşa fel încât
să pot pune 3 şilingi deoparte pe săptămână.
Asta m-a ajutat să ajung aici.
Acum sunt în stare să îi ofer mamei confortul de care vârsta ei are nevoie,
şi îi mulţumesc în fiecare zi pentru ce s-antamplat.
Aşa că, dra Hale, nu cred că am fost în mod deosebit binecuvântat
cu avere şi noroc.
- Am stat mai mult decât trebuia. - Oh, nu, John.
Haideţi dra Hale, să fim prieteni în ciuda diferenţelor de gândire.
Dacă reuşim să devenim mai familiari cu tradiţiile fiecăruia,
putem învăţa să fim mai toleranţi, cred.
- Nu e nevoie să mă conduceţi. - Vă rog. Vă rog să mai veniţi, John.
Margaret. Strângerea de mână este ceva obişnuit aici în orice formă socială.
Cred că l-ai ofensat pe dl. Thornton când ai refuzat să dai mâna cu el.
Îmi pare rău, tata.
Îmi pare rău că învăţ aşa greu regulile de civilizaţie în Milton, dar sunt obosită.
Am spălat toată ziua perdele că dl. Thornton să se simtă ca acasă.
Aşa că, te rog, să mă scuzi dacă nu am apreciat bine strângerea de mână.
Sunt sigură că în Londra, un gentleman nu s-ar fi aşteptat
ca o doamnă să dea mâna cu el aşa,
totul... neaşteptat.
Şi nu ştiam unde să mă uit când vorbea de trecut.
Tatăl lui cred că a murit într-un accident de muncă.
Cred că a fost mai rău de atât.
Conform prietenului meu dl. Bell, tatăl lui a speculat greşit şi a pierdut.
El,.. a fost înşelat de un partner de afaceri din Londra.
El,...
... s-a sinucis.
Pentru că nu a putut să suporte nenorocirea.
Mama şi copii au trăit din nimic ani de zile
ca să poată fi plătiţi creditorii, care nu mai sperau să îşi recupereze datoriile.
Margaret?
Mi se pare foarte frumos, tata.
Îmi pare rău că ţi-am ofensat prietenul.
Trebuie să merg la culcare.
Pune-l jos. Este unul dintre noi, nu-i aşa? Boucher? Lucrează cu Thornton.
Nu eşti interesat, Thornton? Toate fabricile împreună, dacă doreşti.
Trebuie să arătăm că ştim ce au de gând.
Lasă-i să se întâlnească, dacă aşa vor să îşi piardă timpul.
- Încercam să lucrăm împreună, Thornton. - Nu-i aşa?
Ce vrei să spui cu asta? Am auzit pe unii dintre oamenii mei vorbind.
Se pare că vrei să cedezi în faţa lor.
Am căzut cu toţii de acord.
Trebuie să fim toţi la fel.
Că oamenii să înţeleagă că facem afaceri şi că ne ţinem de cuvânt.
Eu...
Tată?
Elevii... m-au întrebat dacă pot folosi sala pentru...
o întâlnire specială. Cine sunt eu să forţez arhitectura ecleziastică?
Linişte!
Linişte, vă rog!
Prieteni... bine aţi venit.
Acum, e pentru prima oară când ne-am adunat aici cu toţii.
Acum, staţi liniştiţi, cu toţii veţi avea şansa să vorbiţi
atât cât trebuie când ne vine rândul.
Acum, eu sunt Nicholas Higgins. Lucrez la fabrica Hamper.
Suntem câţiva aici.
Sunt câţiva şi de la Thornton şi Marlborough Mill. Dar de la Henderson?
Dar Slickson?
Acum revenim la... Hamper...
avem mult de treabă.
Vin din ce în ce mai multe încărcături de, bumbac ieftin.
Unii dintre noi ştim că în curând şefii or să vină să ne spună că
Chiar dacă ei au făcut un profit uriaş...
nu pot să ne mai plătească că acum 5 ani!
Acum ştiţi, că or să vină cu multe scuze.
E din cauză că bumbacul a devenit dintr-odată mai scump.
E din cauză că au cumpărat o maşină nouă.
Cumpărătorii nu pot plăti aşa că nu sunt bani să ne plătească!
- Aţi mai auzit asta înainte! - Da, şefii au prpriile reguli!
Henderson spune un lucru, Hamper altul! Diferă de la o săptămână la alta!
- Ce îi va împiedica să plătească acum? - Da!
Şi dacă renunţăm la salarii, sunt mulţi care pot veni în locul nostru!
Da!
Din cauza asta trebuie să fim uniţi,
pentru că data viitoare când unul din şefii noştri
vrea să ne păcălească noi vom ştii dinainte.
Şi dacă hotărâm că un anumit salariu este cel drept,
atunci nu mai muncim niciunul pentru mai puţin,
Atunci pentru prima dată vom spune ce avem pe suflet!
Şi dacă nu or să le placă, eh?
Ce facem atunci? Ce facem atunci?
Boucher.
Este...
E bine ca unul din voi vorbeşte cu curaj.
Nicholas câştiga aici - cât? 15, 16 şilingi pe săptămână?
El se preocupă doar de 3 persoane.
Soţia mea e bolnavă,
Eu am 6 copii,
Niciunul la vârsta să lucreze la fabrică.
Dacă renunţ, nu vom putea să trăim cu 5 şilingi daţi de sindicat.
Copii mei...
or să moară de foame.
Uitaţi, nu spun
că o să se întâmple azi.
Nu spun că o să se întâmple mâine.
Ce vreau să spun e că...
când va veni timpul...
să fim pregătiţi.
Şi să ne susţinem împreună!
Margaret,...
Ştiu că tu şi mama ta simţiţi că v-am dezamăgit.
- Tată, nu. - Nu. Aşa e.
Ştiu.
Sper doar să realizaţi că oamenii de aici nu sunt aşa diferiţi.
Înţelegi? Au doar căi diferite.
- Domnule. - Ce faci aici?
- Vă implor să mă primiţi înapoi... - Pleacă!
Am fost la întâlnire în seara asta. Pot să vă spun ce plănuiesc.
- Vă rog, domnule... - Pleacă! Să nu mai vii aici!
- Cine e acolo? - Suntem doar noi.
- Vă promit... - Pleacă de aici!
- Nu poţi să arăţi puţină milă? - Dle. Hale.
Vă rog. Nu încercaţi să vă amestecaţi în treburile mele.
Ţine minte, ei procedează altfel aici.
Hai, tata.
Aş vrea să-ţi spun, Edith, ce singura sunt..
cât de rece şi dur e aici.
Peste tot, este câte un conflict...
Răutate.
Cred că Domnul a uitat de acest loc.
Cred că am văzut iadul...
şi este alb...
E alb ca zăpada.