Din episodul anterior în Om bogat, om sărac, Volumul 2:
Dillon forţează o întrunire a comisiei.
A depus o moţiune de cenzură împotriva ta.
Trebuie votată mai întâi în comisia lui Paxton.
Un gând liniştitor.
Ai nevoie de o majoritate simplă, pentru a anula această moţiune de cenzură.
- Pe cine pot conta ? - Pe maică-ta te poţi baza ?
Ei bine, d-le senator Jordache.
- Măi, măi, cât de bine arătaţi. - Ce sunt...?
Dar, desigur, mai e şi bronzul de Aspen care întotdeauna-i foarte atractiv, nu-i aşa ?
Oh, haide acum, Rudy. Te cunosc.
Eşti cel mai raţional om din toate timpurile. Planifici, gândeşti, ştii exact...
Maggie, ăsta nu-i tribunal. Şi eu nu sunt un martor ostil.
Nu mă poţi acuza de sfidarea curţii dacă nu-ţi plac răspunsurile mele.
- Am făcut ce trebuia să fac. - Ai stat aici alături de mine
lucrând la strategie, gândindu-ne pe cine putem conta.
- Te-am avertizat că asta se poate întâmpla. - M-ai avertizat ?
Să-mi pui capăt carierei, asta-i mustrare ?
Asta-i ideea ta de pălmuit ?
Ai aşteptat destul înainte să consulţi un medic.
Cred că am sperat să nu fie adevărat.
- Ştii cine-i tatăl ? - Da.
Doar nu mai suferi încă pentru ce s-a întâmplat între noi ?
Ramona, fiecare facem greşeli.
- Am greşit, asta e. - Ştiu.
Ce o să faci, o să treci din nou la agăţat ?
Ce mai contează ?
Ce e cu tine ?
Rămâi.
O să jucăm la dublu ?
- La dublu ? - Soţia ta, joacă şi ea ?
Oh, Claire. Claire vrea aceste zile numai pentru ea.
- Da, a avut gripă în ultima vreme. - Păi, încerc să-i respect dorinţele.
- Şi cum faci asta ? - Lăsând-o în pace.
Kate.
Rămâi.
Chiar vrei să încasezi unul pentru un tip ca Falconetti?
Tricorp Hotel.
Lucrează la pază.
Traducerea şi adaptarea: Virgil G.N.
OM BOGAT, OM SARAC. Volumul 2
Sezonul 2 (Book Two), Episodul 19 (Chapter 19)
- Ce serveşti ? - Bourbon cu apă.
- Cine e ? - Al Barber.
Închide uşa.
Puştiul blond despre care te-am întrebat,
ce vrea de la tine ?
Uite, ţi-am spus, nu ştiu nimic despre...
Mi-e silă de tine.
Te-ai băgat în belele, încă de când ai aterizat aici.
De fiecare dată când îţi spun ceva, tu faci exact pe dos !
Vreau să încerci din nou, dar de data asta nu mai vreau poveşti.
Deci, cine-i puştiul ăsta ?
Locuiesc în acest...
closet.
Nu merg nicăieri
şi nu văd pe nimeni.
Dar mă plâng ?
Nu, nici un fel de plângere din partea mea.
Puştiul ăsta, este jos şi pare hotărât.
De ce vrea să te arunce în aer ?
Vezi tu, există o mică neînţelegere.
Se pare că el crede că am vreo legătură cu moartea tatălui său.
Şi ai ?
Da.
Stai aici. Nu scoate capul din camera asta.
Şi nu răspunzi la telefon, decât dacă sună doar o singură dată. Pentru că voi fi eu.
Barber, sunt ultima persoană care să creeze probleme.
Vezi tu, dl. Estep şi cu mine avem o înţelegere.
Şi cu siguranţă nu vreau să o dau în bară.
De ce dracu te ţine pe aici ?
Avem nişte interese comune.
Ce ?
- Îl cunoşti ? - Nu.
- Eşti sigur ? - Da.
Bourbon cu apă, Scotch cu gheaţă.
- Ce naiba e cu tine ? - E vina mea.
- A fost o zi lungă. - Îmi pare rău.
- Fotografia asta nu prea ţi-a priit. - Ce fotografie ?
Cea care te-a făcut să tresari.
- Sunt doar neîndemânatică. - L-ai întâlnit aici în hotel ?
Nu l-am mai văzut niciodată. Dă-mi încă un rând.
Uite, ştiu că e genul de om pe care vrei să-l uiţi, dar eu nu pot.
- Îţi e prieten ? - Nu.
Şi ce vrei de la el ?
Am să-i plătesc o datorie veche.
- Ai de gând să-i faci rău ? - Dacă-l găsesc.
E un ciudat, să ştii.
M-am dus cu el odată. Are un pistol.
Şi lucrurile pe care a vrut să mi le facă...
când nu am fost de acord, a început să mă bată.
Am stat umflată o săptămână.
Să ştii că, încă nu pot sta în anumite poziţii.
- Unde e ? - Are o cameră deasupra bucătăriei.
Etajul 2, camera 242.
Îngrozitor loc. Plin de gândaci.
Vin din bucătărie. Gândacii de bucătărie ar trebui să se simtă ca acasă.
Mulţumesc.
Hei.
Dă-i vreo două şi din partea mea, vrei ?
Falconetti.
- Cine e ? - Al Barber vrea să te vadă imediat.
- Trebuie să mă îmbrac. - Grăbeşte-te. Este supărat.
Bine, bine.
Falconetti, grăbeşte-te !
Falconetti !
Asta-i o depoziţie destul de lungă.
Dl. White o tot ia de vreo două zile.
Uite, a primit mesajele mele ?
În regulă, aş vrea să vorbesc cu dl. Barrows.
Ce convenabil pentru el. Cât o să întârzie la tribunal ?
Nu, nu vreau să-i las un mesaj,
ci aş vrea să vorbesc fie cu dl. White, fie cu dl. Barrows.
Aşa să faci. Spune-le că am sunat. Din nou.
Mulţumesc.
Unde ai găsit asta ?
Uite, căutam nişte umeraşe în plus
şi uite aşa am găsit-o în dulap, pe raftul de sus.
Am aflat viciul secret al lui Rudy Jordache,
senator al Statelor Unite.
- Uitasem că am asta. - Cântă ceva.
Glumeşti ? Nu am mai cântat din liceu.
- Şi asta a fost acum 100 de ani. - Ah, Harry James de...
Port Phillip.
Pun pariu că toate fetele erau leşinate după tine.
De fapt... nu.
Ai fost agitat azi noapte.
Acum mă strângeai la piept
şi imediat încercai să mă dai jos din pat.
Îmi pare rău. Nu am vrut să te trezesc.
Este în regulă. Ai destule motive să fii aşa.
Chiar înainte să adorm, faţa mamei mi-a apărut în minte.
Nu ştiu de ce,
dar mă privea cu ochii în lacrimi.
Nu m-am mai gândit la ea de ani de zile.
Aşa mi-o amintesc mereu, cu ochii în lacrimi.
Am avut nevoie de tine azi noapte.
Şi acum ?
Încă am nevoie de tine.
Dar te simţi vinovat faţă de Maggie ?
Când te-ai apucat de astea ?
În ultimul timp am simţit nevoia de o ţigare.
Trebuie că tensiunea e de vină.
Ai şi motiv, d-le senator. Până la urmă, ai relaţii cu două femei.
Ignorarea lui nu va schimba cu nimic situaţia.
Râzi de asta ?
Aş putea să şi plâng, dacă asta doreşti.
Sentimentele astea pentru Maggie, le iei aşa uşor ?
Nu.
Uneori...
cred că te forţez prea tare.
Poate că ar fi trebuit să nu apar aici.
Poate că avem nevoie de spaţiu ca să putem respira.
Îmi tot spun asta, dar cu aceste audieri nu am avut timp să iau o decizie.
Dar asta e doar o scuză.
Pur şi simplu, nu vreau să mă confrunt cu faptul că trebuie să fac o alegere.
Ei bine, nu trebuie să o faci chiar acum.
Haide, Harry. De dragul vremurilor trecute ?
Oh, în regulă.
- Nu-i de mirare că nimeni n-a leşinat. - Cred că mi-am pierdut buza.
Ia stai puţin. Nu mă dau bătut.
Cine a spus că să trăieşti în trecut este aşa de rău ?
Oricum, prezentul nu-i un loc atât rău pe cât ar trebui să fie.
Sunt senator al Statelor Unite, Eddie. Nu pot convinge pe nimeni să mă sune.
Fiecare avocat important din New York şi Washington a devenit brusc indisponibil.
Asta-i rău.
Este mai mult decât atât. Cariera mea e în cumpănă.
Senatul Statelor Unite este pe cale să se ia de unul de-ai lor,
folosind toată puterea şi resursele guvernului,
iar eu stau acolo precum un copil cu un pistol de jucărie.
Am nevoie de o firmă de avocatură care să se ocupe de apărarea mea.
Una cu posibilităţi, care să sape după dovezi, să găsească martori.
Ai încercat cu White şi Barrows ?
De fiecare dată când am încercat, White ia o depoziţie, la fel şi partenerul său.
Am fost în facultate Harley White. O să văd eu dacă-ţi pot aranja o întâlnire.
Speram să fi putut face mai mult decât atât, Eddie.
Rudy, ştiu că am fost avocaţii tăi în ultimii opt ani,
dar facem parte din baroul de avocaţi.
Am avea de pierdut dacă încălcăm cenzura.
Îţi cer ajutorul.
Nu ca omul care ţi-a băgat o groază de bani în buzunar, ci ca prieten.
Rudy, nu-mi face asta.
Nu te folosi de prietenia noastră ca să trec această barieră.
Lucrurile s-au schimbat în Washington.
E periculos acum, pentru că banul e la putere.
Multe uşi mi s-au trântit în faţă,
de când m-am luat de Estep.
Dar niciuna ca asta.
Vrei să ştii un secret, Eddie ?
Mi-e frică. Pentru prima dată în cariera mea politică,
sunt speriat de moarte.
Tu eşti speriat ?
Tipii ăştia de la Casa Albă,
cei din jurul lui Nixon,
ei ţin listele.
Dacă nu eşti cu ei, le eşti inamic.
Şi dacă le eşti inamic, numele tău este inclus pe listă.
Şi eu sunt pe listă. De asta mi se trântesc în faţă toate uşile.
Din momentul în care te-ai luat de Charles Estep.
Da.
Spune-i că sunt ocupat. Vin eu la ea într-un minut.
Încă-l mai pot suna pe Harley White pentru tine.
E un apel interurban. Nu-ţi irosi banii.
Rudy, nu e nici o cale să faci pace cu el ?
Prea târziu. Chiar dacă aş vrea.
Ei bine, să ştii, că dacă mai pot face ceva pentru tine...
o să o fac.
Continuă să-ţi spui asta, Eddie.
Poate că o să te ajute să adormi.
Bună, Rudy.
Maggie.
Nu mi-am dat seama că tu erai VIP-ul, acolo cu Eddie.
Cineva trebuia să fie.
- Ai auzit ceva de Diane ? - Nu, nu.
Poliţia nu prea mi-a dat veşti prea încurajatoare.
Nu poate găsi pe cineva decât dacă vrea să fie găsit.
- Trebuie să ia ea legătura cu cineva. - Sper.
Ei bine, trebuie să intru.
Maggie, am încercat să te sun de câteva ori.
Ştiu
Se pare că în această săptămână, nimeni nu a vrut să-mi răspundă.
Să fiu sinceră cu tine, Rudy, nu ştiam ce să-ţi spun.
Şi mi-am dat seama, că amândoi avem nevoie de timp ca să dăm uitării asta .
- Se pare că tu ai şi reuşit. - Mulţumesc.
Nu vreau să te mai bat la cap cu treaba cu schiurile, dacă la asta te referi.
Putem vreodată să ne aşezăm la aceiaşi masă şi să vorbim ca nişte oameni raţionali ?
Ah, să ştii, m-am săturat să fiu atât de raţională.
Ştii tu, genul acela de chestii pe care le-am trăit atunci în biroul tău...
emoţiile iraţionale, gelozia şi furia.
M-au vindecat.
Dacă te sun când mă întorc din Washington, o să-mi răspunzi ?
- Nu ştii până nu încerci. - Haide, Maggie. Mai lasă şi tu de la tine.
De ce ? Adică, ce am de câştigat din asta ?
Nu ştii până nu încerci.
Pot să te sun ?
Dacă vrei. Vrei să mă scuzi ?
Un mic regres, mi-ai spus.
O să supravieţuiască, mi-ai spus.
Îmi place cu cântă Annie acest cântec. Mi-ar place să deschidă spectacolul cu el.
Încă de la început, ai vrut să-l distrugi pe tatăl meu vitreg.
Tatăl tău vitreg e băiat mare. Poate să se descurce şi singur.
- Ce spui de cântec ? - M-ai înşelat ca să te ajut să-l distrugi.
Nu. Nu, tu singur ai făcut-o
gândindu-te că nu-l poţi răni dacă-mi dai numele lui Franklin.
Te-a făcut să accepţi mai uşor asta, toate lucrurile pe care ţi le-am oferit.
Mi-e scârbă de mine din multe motive,
dar mai ales pentru că te-am ascultat.
Ai dreptate. Există ceva care mă macină.
Poate ambiţia, poate teama.
Dar oricum ar fi, nu vreau să mai profit de pe urma răului făcut lui Rudy.
Mă tem că, bine sau rău, suntem legaţi unul de celălalt, Billy.
Eu nu fac parte din familia ta, Estep.
De acum înainte, gândeşte-te la mine ca la un orfan.
Ai furat informaţii confidenţiale dintr-o anchetă a senatului.
Ai putea intra în închisoare pentru asta.
Am făcut o greşeală, bine.
Dar eu nu o să mă târăsc la picioarele tale.
Noua companie de înregistrări, slujba de 200.000 de dolari pe ani,
planurile tale mari pentru Annie, poţi să ţi le iei înapoi !
Billy.
Indiferent cum se vor termina toate astea, vom fi amândoi acolo la linia de sosire.
Vrei să vii după mine, bine. Te voi aştepta. Dar nu aici.
- Gata băieţi, asta e ! - Ce faci ?
În regulă, nu eşti făcută să fii cântăreaţă. Mai ales pentru el.
- Stai aşa, deschiderea e peste câteva zile. - Haide, mergem acasă.
- Dar am un contract. - Da, poate să ne dea în judecată !
Annie, du-te la vestiar, ia-ţi lucrurile şi ne vedem sus.
Nu-i poţi cumpăra pe toţi, Charlie băiete !
Da. Corect. Două bilete dus pentru New York. Annie Adams şi Billy Abbott.
Aveţi vreun zbor de legătură din New York spre Washington ?
Da, bine. Unul, pe numele Billy Abbot.
Da, asta-i dus-întors. Corect.
Totu-i stabilit. Plecăm la şase.
Managerul meu cel descurcăreţ. Cel care o să facă ca toate visele să-mi devină realitate.
- Te-am tras eu în jos vreodată ? - Da.
Când ?
Chiar acum.
Cu siguranţă, te joci extrem de rapid cu cariera mea, Billy.
Hei , tu eşti cea care ai venit aici lovind şi ţipând.
În cele din urmă mi-am dat seama că ai avut dreptate. Vegas nu e stilul tău.
E o piatră de temelie. Chiar tu ai spus-o.
Iubito, lumea-i plină de pietre. Găsim noi alta.
Compania de înregistrări pe care Charles o deţine...
Charles ?
are de zece ori mai mulţi bani pentru promovare decât a avut vreodată Greenway.
Charles ?
Vrei să spui că-l interesează mai mult decât cariera ta profesională ?
Tu şi mintea ta perversă.
Cel care crezi că distanţa cea mai scurtă dintre două puncte este linia frântă.
În sfârşit, am găsit pe cineva care-mi vorbeşte direct despre o schimbare.
- Charles ? - Da. Charles.
- Crede că ar trebui să fac filme. - Oh ? Are un studio de filme ?
Se gândeşte să cumpere unul.
Lui Estep nu-i pasă de tine sau de cariera ta.
Pe mine mă vrea. Vrea să mă ţină legat de el.
Şi se foloseşte de tine pentru asta.
Ştiu că voi doi aveţi o problemă.
Ţi-a spus şi despre ce problemă e vorba ?
Nu-i place cum te descurci cu cariera mea.
Şi trebuie să-ţi spun, încep să fiu de acord cu el.
Annie.
Nu contează ce ţi-a promis că face pentru tine, nu o face din motivele pe care le crezi.
Când o să termine cu tine, iubito, o să te rănească. O să aibă el grijă să facă asta.
El nu e aşa.
Vezi tu, îi pasă de mine, nu doar de cariera mea.
- Ai ascultat vreun cuvânt din ce ţi-am zis ? - Probabil că nu.
Eşti fată mare. Aşa cum şi tatăl meu vitreg e băiat mare.
Rămâi Billy. Împarte astea cu mine.
Un lucru am urât la şcoală... biologia.
Nu puteam să suport să văd cum broscuţele neajutorate sunt tăiate.
Încearcă să nu fii ţintuită, Annie. Şi doar ţine minte...
ţi-am vrut doar binele.
Wes.
Taci ! Taci !
M-am săturat să-l tot aştept afară pe iubăreţ.
Vezi tu, l-am aşteptat toată după-amiaza.
Ştiu că o să apară mai devreme sau mai târziu.
Dacă aş avea pe cineva ca tine care să mă aştepte aici, ştiu că aş face-o mai devreme.
Ce faci pentru el când o să vină acasă ?
Să fii cuminte.
Să taci.
Dă-mi ăsta.
Ridică-te ! Ridică-te !
Nu a fost frumos ce-ai făcut.
Vezi tu, până când iubăreţul o să se întoarcă, noi doi o să ne distrăm.
Stai ! Aruncă arma.
Aruncă arma sau... Aruncă arma sau îi rup gâtul.
Arunc-o !
Pune-o jos !
- Las-o să plece. - Nu mişca. Nu mişca.
Dă-te jos ! Stai!
O să mori, la fel ca tatăl tău.
Wes, nu ! Wes, nu!
- Wes ! Wes, nu ! O să te omoare. - Pentru numele lui Dumnezeu.
Wes !
Îmi pare rău. Eşti în regulă ?
Este în regulă. A plecat acum. Nu o să mă duc după el.
- Ce... - Nu încerca să vorbeşti acum. E în regulă.
- Ce căuta aici ? - Nimic.
- Ce, Wes ? - E în regulă acum.
- Ţine-mă. Ţine-mă, te rog. - Te-am prins. Te-am prins.
Poţi să mergi ?
Haide.
- Întinde-te. - Nu.
Haide. Întinde-te.
Eşti bine ?
Da, sunt bine.
Eşti o mică luptătoare.
Nu, sunt doar norocoasă.
Diane.
Poate că acum o să înţelegi de ce nu te-am lăsat să rămâi aici.
- Diane, te duci acasă. - Wes, ţi-am spus.
Dar nu o să te mai ascult. Te duci acolo unde ţi-e locul.
Locul meu e aici cu tine.
De data asta nu te mai urc în autobuz. O sun pe mama ta şi îi spun să vină să te ia.
- Nu. - Du-te şi spală-te.
Apoi o să mâncăm ceva. Mâine dimineaţă, mama ta o să te ia acasă.
Wes, cum poţi să-mi faci asta ?
- Diane, e spre binele tău. - Ştiu ce e bine pentru mine.
Nu şi de data asta !
Wes, te iubesc.
Şi nu vreau să te părăsesc.
Diane, te duci acasă.
Pot... pot să te mai revăd ?
- Nu cred. - Pentru că nu vrei ?
Pentru că nu are nici un rost.
O să o sun pe mama ta.
Te iubesc.
Da, vreau o convorbire cu taxă inversă la New York.
Cu d-na Margaret Porter.
Nu, nu-i ştiu numărul. E în cartea de telefon de Manattan.
Da, aştept.
Da, revin eu. Mulţumesc.
Nu a venit încă de la serviciu.
Ce ţi-ar place să mănânci ?
E un restaurant chinezesc mai jos, pe stradă. Îţi convine?
Diane ?
Oh, Dumnezeule.
Pun pariu că Franklin va fi martor.
Trebuie să mai fie şi altceva în afară de chestia asta cu John Franklin.
Dacă ar fi doar asta, ar fi cuvântul lui împotriva cuvântului meu.
Estep nu ar fi insistat cu aceste audieri decât dacă e 99% sigur că obţine ce vrea.
Ei bine, oricum tot ne rămân două probleme.
Cu ce plănuieşte Estep să ne atace şi cum îl combatem ?
E un sentiment ciudat. Acum ceva timp în urmă eram la masa comisiei şi puneam întrebări,
şi acum o să stau pe scaunul martorului şi o să răspund la ele.
Ei bine, ar fi frumos, dacă am şti ce au de gând.
Este ca şi cum ai aştepta să primeşti un şut.
E vreo secretară acolo ?
Da ?
Maggie.
Vorbeşte lumea că ai nevoie de un purtător de cuvânt bun.
Dar te avertizez, nu lucrez ieftin.
Maggie Porter, ajutorul meu, Ken Catani.
- Ce mai faci ? - Domnişoară Porter.
- Maggie. - Maggie.
Dacă te întrebi cumva ce calificare am, 5 ani în Departamentul de Justiţie,
în echipa lui Bobby Kennedy, în anchetarea lui Hoffa,
cu multe cunoştinţe pe Dealul Capitoliului şi legături bune în Congres.
Angajeaz-o !
Aşteaptă, nu am discutat încă despre onorariul meu.
Ei bine, în cazul ăsta, avocatul şi clientul ar dori să rămână singuri
iar ajutorul senatorului poate să se retragă la somn.
Păstrează-ţi credinţa.
Eşti aceiaşi doamnă pe care am întâlnit-o în biroul lui Eddie ?
Cea care nu era sigură dacă să o sun ?
Oh, aceea era doar femeia din ea. Partea cu avocatul este acum aici.
Oh. Uimitor cum vă puteţi separa voi două.
Ah, ai nevoie de ani de practică pentru asta.
- Vorbeşti serios ? - Da.
Am vorbit cu Eddie după ce ai plecat. Mi-a făcut o trecere în revistă a problemelor tale
în găsirea unui avocat pentru aceste audieri..
Ăsta-i singurul motiv ?
Uite, prezenţa mea aici nu are nimic...
Taie asta.
... are foarte puţin de-a face cu relaţia noastră personală.
Rudy, ai avut încredere în mine când m-ai angajat
şi cred că acum este probabil, momentul potrivit să-mi plătesc datoria.
Pare logic.
În regulă.
Uite, avem o mulţime de lucruri de clarificat între noi.
Dar aceste audieri ne stau în cale.
Poate că sunt egoistă, dar cu cât terminăm mai repede, cu atât mai repede ne lămurim.
Nu e nimic în neregulă, să fii puţin egoist.
Ah, să nu uit. Dl. Heath mi-a precizat foarte clar că nu pot reprezenta firma,
aşa că mi-am luat un concediu.
Asta e, dacă vrei să te reprezint.
Cea mai bună ofertă pe care am primit-o toată săptămâna.
Singura ofertă pe care ai primit-o toată săptămâna.
Păi, atunci, domnişoară Porter...
Se pare că eşti angajată.
Din nou.
Eram la aeroport când... m-ai chemat.
Îţi mulţumesc că ai venit, omule.
Cum se simte ?
Oh, arată mai rău decât este. Nu a pierdut prea mult sânge.
Credeam că tentativele de suicid le ţin sub observaţie la azilul de nebuni.
Nu am mers la spital.
Cineva care-şi spune doctor, a tratat-o.
Nu ai vreun whisky?
După ce tipul ăla m-a atacat, ai noroc că asta nu-i doar apă.
Ai nevoie de bani ?
Nu, doar de cineva cu care să pot schimba o vorbă.
De ce a făcut-o ?
Am vrut să o trimit acasă.
Asta-i o doamnă care nu suportă prea bine să fie respinsă.
Billy, ce naiba să fac ?
Încă mai vrei să o trimiţi acasă ?
Aşa cred.
Atunci i-ai un bilet şi spune-i la revedere.
Nu este atât de simplu.
Te temi că o să o facă din nou ?
Da, dar poate că de data asta nu mai sunt prin preajmă ca să o opresc.
Oh. Simţi ceva pentru ea ?
Îmi place de ea.
Wes, ţie îţi place şi sucul de portocale. Şi nu îţi dedici viaţa lui.
N-am încotro. Mă simt responsabil pentru ea.
De ce ?
Am fost primul în viaţa ei.
Wes, fiecare a fost virgin la un moment dat.
Wes.
Este în regulă. Sunt aici.
Uite, poate că nu ar trebui să-ţi spun asta, dar e mai bine să ştii totul.
Ultima dată când am văzut-o pe Ramona, i-am spus că eşti aici.
Da ?
Ei bine, nu a sărit în sus de bucurie.
Ce a spus ?
Că lucrurile între voi nu mai sunt chiar atât de simple şi apoi a plecat.
Ei bine, asta da încurajare.
Ştii, Billy...
Nu mai sunt sigur de o mulţime de lucruri. Adică, e vorba despre...
Crezi că tu ai probleme ? Am eu o poveste de-ţi rupe inima.
Cu mâna ta şi-ai făcut-o, ştii asta.
Oh, da ?
Lumea asta-i mizerabilă, ştii ?
E plină de şerpi.
Care se târăsc pe mine peste tot.
Aşa că atunci când ai pe cineva căruia-i pasă de tine,
căruia chiar îi pasă cu adevărat de tine,
nu trebuie să-l răneşti.
Tu ai chiar acolo o femeie care este dispusă să se sinucidă pentru tine.
În aceste zile, aşa ceva este destul de greu de găsit.
Bună.
- Nu o face. - Trebuie.
Domnişoară Scott, eşti însărcinată.
- Nu caut să te obţin uşor, bine ? - Bine.
- Nu o face. - Trebuie.
Ştii când ţi-am spus că nu încerc să te obţin uşor ?
Nici nu încercam să mă călugăresc.
Nu aici, Wes.
Bine.
- Nu o face. - Trebuie.
Am făcut o greşeală. E mai rău pentru mine, decât pentru tine.
Am ştiut-o chiar în timp ce se întâmpla.
Şi eu chiar cred că, dacă nu eram o proastă
ne-am fi putut iubi unul pe celălalt foarte mult, pentru tot restul vieţii noastre.
- Nu o face. - Trebuie.
Domnişoară Scott, eşti însărcinată.
Ne-am fi putut iubi unul pe celălalt foarte mult, pentru tot restul vieţii noastre.
Domnişoară Scott, eşti însărcinată.
Aş dori cu biroul de turism, vă rog.
Da, aş vrea un avion pentru Las Vegas.
Tu, Wesley Jord-ache...
o iei pe această femeie...
- Diane. - Diane.
...să-ţi fie soţie iubitoare ?
Să o iubeşti, să o cinsteşti şi să o preţuieşti,
până ce moartea vă va despărţi ?
- Da. - Şi tu, Diane Porter,
îl iei pe acest bărbat, Wesley să-ţi fie soţ iubitor ?
Să-l iubeşti, să-l cinsteşti şi să-l preţuieşti,
până ce moartea vă va despărţi ?
Da.
Pune-i verigheta.
O să vă coste cinci dolari în plus, dacă doriţi să le păstraţi.
Foarte bine atunci. Prin puterea cu care am fost investit de statul Nevada,
vă declar soţ şi soţie.
Asta face 25 de dolari.
Poţi săruta mireasa.
Traducerea şi adaptarea: Virgil G.N.