Din episodul anterior în Om bogat, om sărac, Volumul 2:
Asta-i pentru distinsul senator de New York,
care poate nu va afla niciodată ce l-a lovit.
Mă tem că este doar uimit. Acum este momentul să-l eliminăm pentru totdeauna.
Investigaţiile sunt moarte. Eu le-am îngropat în această dimineaţă.
Vreau ca şi el să fie îngropat alături de ele.
Dl. Estep are deasemenea planuri ambiţioase pentru Annie Adams.
După 12, a rezervat-o pentru trei săptămâni.
- De ce ? - Va trebui să apară la Tricorp Hotel.
Bine. Ţi-ai livrat mesajul, acum ieşi.
- Nu mă interesează apropierea sufletească... - Dar căsnicia noastră ?
Mai avem vreun interes în asta ?
- Senatorul Jordache nu este aici. - Poftim ?
Este în Colorado. A plecat în grabă.
A fost un fel de impuls de moment.
Da. Pun pariu că ştiu cine a fost impulsul.
Rudy Jordache, schior vagabond.
Diane, nu sunt aici să mă distrez. Am ceva de făcut.
- O să te ajut şi eu. - Tu nu mă poţi ajuta.
Tot ce faci este să-mi stai în cale şi eu nu am timp să am grijă de tine.
Cred că avem un interes comun.
Adică... Jordache ?
Senatorul Dillon face tărăboi, cerând Comisiei Judiciare
să vă investigheze pentru că i-aţi manipulat mărturia lui Franklin.
Eu nu regret noaptea trecută.
Nici eu.
Traducerea şi adaptarea: Virgil G.N.
OM BOGAT, OM SARAC. Volumul 2
Sezonul 2 (Book Two), Episodul 18 (Chapter 18)
- Informează-mă. - Dillon forţează o întrunire a comisiei.
A depus o moţiune de cenzură împotriva ta.
Trebuie votată mai întâi în comisia lui Paxton.
- Un gând liniştitor. - Ei nu o vor face. Vă sunt prieteni.
Sper că mai am prieteni pentru o majoritate simplă.
Dacă vă cenzurează, renunţ la guvern şi la ţară.
Dacă toţi cei ca tine ar renunţa, ştiu sigur că o să ajungem în iad.
Pot veni în timpul pauzei de prânz, dar trebuie să mă întorc la 1.
- Voi fi acolo. - Bună dimineaţa.
Senatorul Paxton vrea să-l sunaţi imediat. Şi mai e încă ceva...
Maggie !
Ei bine, d-le senator Jordache.
- Măi, măi, cât de bine arătaţi. - Ce sunt...?
Dar, desigur, mai e şi bronzul de Aspen care întotdeauna-i foarte atractiv, nu-i aşa ?
- Am încercat să te sun. - Chiar aşa ?
Am auzit că ai fost răpit.
Ai fost târât afară de aici sub ameninţarea armei. Nu te-ai împotrivit ?
Ascultă, vreau să-ţi povestesc despre Aspen, dar în linişte. Putem discuta la cină ?
Trebuie să-l văd pe Paxton. Există o moţiune de cenzură.
Ştiu despre asta. Am fost pe aici în weekend.
- Atunci ştii cât e de importantă. Aşteaptă.. - Am aşteptat, Rudy.
Şi nu am ajuns nicăieri, fiind Maggie, fata de treabă.
Acest lucru este important pentru noi. Sau cel puţin pentru mine.
Bine, bine. Hai să vorbim afară.
- Nu. Hai să ne certăm afară. - Mai încet.
De ce ? Pentru că mă port ca cineva gelos, supărat şi rănit ?
Pentru informarea ta, se întâmplă să fie toate astea.
Bine. Dă-i înainte.
Asta şi intenţionez. Am vreo cinci discursuri plănuite,
şi cele mai frumoase încep cu, "La naiba, Rudy, cum ai putut face asta?"
Nu ştiu.
Chiar nu ştiu.
- Asta nu este de ajuns. - Trebuie să fie. E tot ce am.
Oh, haide acum, Rudy. Te cunosc.
Eşti cel mai raţional om din toate timpurile. Planifici, gândeşti, ştii exact...
Maggie, ăsta nu-i tribunal. Şi eu nu sunt un martor ostil.
Nu mă poţi acuza de sfidarea curţii dacă nu-ţi plac răspunsurile mele.
Atunci, ajută-mă.
Am dreptul să ştiu.
Vreau să ştiu. Vreau să ştiu de ce, vreau să ştiu ce.
Maggie, crede-mă. Dacă aş şti aceste răspunsuri, ţi le-aş spune.
Dar nu le ştiu !
Atunci să începem de undeva.
O iubeşti ?
Dacă o iubesc ?
- Nici măcar nu ştiu ce s-a întâmplat ! - Ăsta nu-i răspuns, e o scuză.
Mai bine răspunzi. Poate-i Aspen.
Maggie !
Aşteaptă puţin. Maggie, nu pleca !
- Nu vreau să se termine aşa. - Să se termine, glumeşti ?
Mai am încă patru discursuri pe care încă nu le-ai auzit.
- Unde naiba ai fost ? - Am avut o problemă personală...
Arăţi destul de neglijent, pentru unul care se scufundă.
Ai nevoie de o majoritate simplă, pentru a anula această moţiune de cenzură.
Bine. Pe cine pot conta ?
- Pe maică-ta te poţi baza ? - Nu crezi că am suficient sprijin ?
Ai transformat o dispută, într-un concurs de sărit la gâtul altuia.
Doar pentru că am spus presei de Dillon?
Rudy, ţi-am spus că nimănui nu-i place asta. Nimeni nu o face.
Ăsta-i unul din nenorocitele de momente când trebuie să fii înconjurat de prieteni.
Eu cât de înconjurat sunt?
Ei bine, tu nu poţi vota la propria moţiune de cenzură.
Dillon e împotriva ta. Şi Mclnerney.
- Dar Zukovsky? - Slăbuţ. Cred că-i împotrivă.
- Mai rămân Brendel şi Jones. - Brendel e sigur.
Jones...
Cu puţin noroc, da.
Şi votul tău va pune capăt acestei comisii.
Dar asta nu-i exact ce vrei, nu-i aşa ?
Încă mai crezi că sunt băiatul rău, care ar trebui pălmuit.
Cred că eşti un copil neastâmpărat, Jordache.
Poate că atunci când o să mai creşti,
o să înveţi să respecţi tradiţiile şi ritualurile puterii.
Nu-ţi ţine respiraţia.
Poţi să te ridici în fund acum.
Oops. Ameţită ?
- Puţin. - Ei bine, e normal.
Domnişoară Scott, eşti însărcinată.
Ei bine, ştiai asta, nu-i aşa ?
Da.
Dar ai aşteptat destul înainte să consulţi un medic.
Cred că am sperat să nu fie adevărat.
Ştii cine-i tatăl ?
Da.
Ce fel de relaţii ai cu el ?
S-a întâmplat o singură dată. Nu mă aştept să crezi asta.
Cred asta. Dar totuşi nu mi se pare destul de corect, nu-i aşa ?
- E vina mea. Am primit ce-am meritat. - Hei.
Sarcina nu este o pedeapsă, este o consecinţă.
Ei bine, hai să vorbim despre ce se poate face în legătură cu asta.
Ce se poate face ?
Păi...
Părinţii tăi ? Te vor ajuta ?
Dacă ar putea, dar...
mama a murit când aveam 10 ani şi tatăl meu a dispărut acum un an.
Îmi pare rău.
Dar tatăl copilului ? Există vreo şansă să vă faceţi o viaţă împreună ?
Cu Billy ?
Nu ştiu.
Nu crezi că ar trebui să afli ?
Mai este şi adopţia, pe care o poţi lua în considerare.
Am de gând să ne vedem regulat de acum înainte
aşa că vom avea o mulţime de timp pentru a vorbi despre alternative.
Alternative ?
Domnişoară Scott, suntem în 1968 şi...
atitudinea faţă de întreruperea sarcinii s-a schimbat.
Adică avortul.
Ei bine, cel făcut legal în clinică, este excepţia.
În timp ce măcelarii în vârstă sunt în continuare regula, din păcate.
Dacă te hotărăşti să urmezi această cale
te rog, vino la mine.
La tine ?
O copilă pe care am adus-o pe lume, a revenit la mine când avea 14 ani.
Am diagnosticat-o ca fiind însărcinată,
şi data viitoare când am văzut-o, a fost la spitalul de urgenţăl.
Nu mai era însărcinată, ci doar moartă.
- A mers la unul dintre acei doctori ? - El nu era chiar un doctor.
Asta nu se va mai repeta cu unul dintre pacienţii mei.
Billy ?
Ramona.
Bună.
Aceiaşi doamnă drăguţă. Haide, ia loc.
- Ce mai faci ? - Avansăm.
Fuzionăm cu o companie din Detroit.
Felicitări. Asta înseamnă că te vei muta în Detroit ?
De fapt, acolo voi avea baza.
Călătoresc prea mult ca să rămân într-un singur loc.
Şi îţi place asta ? Să călătoreşti tot timpul ? Adică...
Da. Trebuie să ne mişcăm tot timpul, pentru a avansa, să ştii.
Deci, ce se mai întâmplă cu viaţa ta ?
Încă lucrez pentru Rudy.
Dar nu pentru mult timp. Investigaţia a fost oprită.
Da.
Da, am auzit. Nasol.
Lasă-mă să te servesc cu o băutură. Ce ţi-ar place ?
- Oh, nimic. - Ah, nu cunosc cuvântul ăsta.
- Deci, ce te aduce în New York? - Am vrut să văd...
Să vezi ce ?
Casa din Whitby. M-am gândit... M-am gândit că ar fi bine să o verific.
Încă mai deţii locul ăla ? Pentru ce ?
Ei bine, ca amintire, cred.
Sau poate că doar... speram...
Un sfat... închiriază-l sau vinde-l.
Amintirile tale te costă în fiecare oră.
Pentru viaţă.
- Ce se întâmplă cu tine ? - Nimic.
Hei, mereu ai privirea asta, a peştişorului de aur aflat pe moarte ?
Sunt bine.
Doar nu mai suferi încă pentru ce s-a întâmplat între noi ?
Ramona, fiecare facem greşeli.
Am greşit, asta e.
Ştiu.
- Atunci, lasă totul în urmă. - Voi încerca.
Aşteaptă. Ce faci diseară ?
Trebuie să mă întorc în Washington.
Fă-ţi bagajele. Mâine zbor în Vegas cu Annie,
şi acolo există cineva care va fi foarte bucuros să te vadă.
În Las Vegas ?
El nu va veni la tine. Este prea mândru. Dar dacă te duci tu la el, îţi garantez...
Wes ?
Voi doi aţi putea ajunge împreună. Să daţi uitării tot ce s-a întâmplat.
Nu pot.
Ramona, nu mai fi încăpăţânată.
Dacă-l vrei, spune-i.
Spune-i lui. E simplu.
Nu, nu e. Nu e atât de simplu.
Scuză-mă.
- Bună. - Bună.
Eşti singură ?
Sper că nu.
Nu vei fi, dacă pot ajuta o fetiţă. Haide.
- Da. - Wes ?
Da.
Sunt eu.
- Cine ? - Diane.
Diane.
Am vrut să sun pe cineva, dar nu cunosc pe nimeni altcineva aici.
Wes, poţi să vii, te rog ? Chiar am mare nevoie de tine.
Păi... unde eşti ?
La Starbrite Motel, camera 16. E aproape de bandă.
Las Vegas ? Diane, te-am urcat în autobuzul de New York.
- Wes, îmi pare rău. - Oricare ar fi povestea, nu-i bine.
Diane ?
- Dumnezeule ! Ce s-a întâmplat ? - A luat-o razna.
- Cine ? - Bărbatul.
- Care bărbat ? - Nu ştiu cum îl cheamă.
- Cum a ajuns aici ? - Cu mine !
Oh, Wes, nu fi supărat pe mine, te rog.
Nu am vrut să te deranjez.
Dar pur şi simplu nu am ştiut pe cine să sun.
Nu am vrut să merg acasă.
Nu ştiam unde altundeva să mă duc, aşa că m-am întors în Las Vegas.
Primul tip, a fost drăguţ cu mine.
M-a dus la cină.
Ne-am aşezat doar şi am discutat o lungă perioadă de timp.
Era şi el foarte singur.
Aşa că am mers la un motel.
Ne-am dorit unul pe celălalt, în mare măsură.
Dar când m-am trezit, el plecase.
Şi mi-a lăsat 100 de dolari în poşetă.
Ce naiba îmi spui ?
Următorul tip... nu a mai fost la fel de drăguţ.
Diane, asta-i o prostie. Ce ai de gând să faci?
Nu ţipa la mine. Doar nu ţipa, bine ?
Ştiu ce sunt.
Sunt ceea ce toată lumea a crezut că sunt, încă de când am aflat cuvântul.
Aşa că mi-am spus, "Nu o să mai lupt."
"Voi fi doar ceea ce cred ei că sunt."
Diane...
Oh, Wes. Sincer, îmi pare rău.
Îmbracă-te.
O să te duc eu acasă.
Mereu este atât de uscat aici ?
Da. Şi nu.
Ce este ?
Room service.
Aşteaptă puţin.
Intră.
- Bună dimineaţa, d-nă Estep. - Charles.
- Micul dejun e servit. - Oh, ce drăguţ.
În această dimineaţă avem ouă fierte,
brocoli cu sos olandez şi pepene galben.
Şi bineînţeles, cafea.
Complimentele mele conducerii.
Conducerea primeşte complimentele. Ceva pentru chelner ?
Haide. Mănâncă. Avem o zi plină înainte.
- Tenis la 10, echitaţie la 11:30... - Charles, am putea anula echitaţia ?
Ei bine, desigur. Ce vrei să facem în schimb ?
O şansă să pot respira.
Vreau să spun că de când am ajuns aici, doar alergăm.
Ei bine, poate că ai dreptate.
Am putea folosi timpul ăsta doar pentru noi.
De ce nu anulăm şi restul programului şi să stăm aici, unul lângă celălalt ?
Oh, Charles, opreşte-te !
- Ce se întâmplă cu tine ? - Termină. Nu mă mai linguşi.
Şi nu-mi mai planifica viaţa, ca şi cum aş fi un copil.
Termină cu jocurile.
- Despre ce vorbeşti ? - Nu suntem un cuplu în luna de miere.
Suntem doi oameni, cu o căsătorie făcută praf.
De asta am venit în Vegas... să vedem dacă nu o putem repara.
Iar eu sunt singurul care fac ceva în acest sens.
Tot ce faci, este să-mi distragi atenţia ca să nu mă mai gândesc la tine şi la Sarah.
Oh, pentru numele lui Dumnezeu, Claire!
Nu-ţi mai consuma tot timpul şi toată energia,
gândindu-te la mine şi la Sarah Hunt.
- Ce te aştepţi să fac ? - Dă-le uitării !
- Chiar aşa, pur şi simplu ? - Chiar aşa. S-a terminat, gata cu asta.
Şi dacă ea este încă în viaţă...?
Dar nu este.
Şi ăsta-i adevărul.
Ei ?
Dacă vrei să-ţi răsfeţi sentimentele şi să mă pedepseşti, ăsta-i privilegiul tău.
Numai că, eu nu trebuie să stau şi să îndur asta. Nici măcar pentru un minut.
Nimeni nu ar trebui să fie...
Unde-mi sunt bunele maniere ?
Îmi pare rău. Am multe pe cap. Iartă-mă. Mă bucur să te văd, domnişoară Adams.
- Abbott. Aţi avut un zbor plăcut? - Da. Bun..
- Bine. Totul este în regulă ? - Am venit direct de la aeroport.
Atunci o să mergi la recepţie ca să vezi dacă totul e în regulă,
în timp ce eu o să o cazez pe domnişoara Adams.
Ne vedem mai târziu, Abbott.
Da, Abbott, ne vedem mai târziu.
- Sper că o să-l găseşti confortabil. - Oh, mă voi strădui din greu.
Deci, de ce faci toate astea ?
La care "toate astea" te referi ?
Păi, un impuls mare în cariera mea, tratamentul ăsta regal.
Ei bine, eşti o doamnă talentată.
Şi talentul trebuie recompensat.
Şi să mă aduci în Vegas e ideea ta de recompensă ?
Observ o notă de nemulţumire în vocea ta ?
Aşa cum i-am spus şi lui Billy, să ajung o cântăreaţă de salon, nu a fost visul meu.
Sunt sigur că nu a fost.
Dar e un pas necesar în cariera ta în acest moment.
A venit în nişte împrejurări nefericite.
- Pe bune ? - Da.
Trebuie să te răsfeţi şi altfel.
Cum ar fi ?
Cum ar fi, să găseşti ceva
sau pe cineva, pe care să-l faci fericit, sau care să te facă fericită.
Pot să fac asta.
Spune-mi, se întâmplă cumva să joci tenis ?
- Groaznic. - Bine.
Bine ?
A-ha. O să te ajut să-ţi îmbunătăţeşti jocul.
Avem un teren la ora 10. Asta-i peste 15 minute.
- Dar nu am echipament. - E un butic aici în hol.
Aş spune că frumoasa mărime 7, nu e greu de găsit.
O să jucăm la dublu ?
- La dublu ? - Soţia ta, joacă şi ea ?
Oh, Claire. Claire vrea aceste zile numai pentru ea.
- Da, a avut gripă în ultima vreme. - Păi, încerc să-i respect dorinţele.
- Şi cum faci asta ? - Lăsând-o în pace.
Mergem, domnişoară Adams ?
De ce nu, d-le Estep ?
- Bună ! - Bună, Victoria. Îţi place jocul ?
Îmi place. Este bine. Am primit mesajul tău, şi...
Cred că eşti aici cu Annie Adams, nu-i aşa ?
- Nu după cum observi. - Nu ?
Am glumit. Ai primit banii pe care ţi i-am trimis pentru Wes?
Da, i-am primit.
- Aranjează-mi o întâlnire cu el. - Pentru ce ?
Uite Billy, mai întâi îmi spui să nu-i spun de la cine sunt banii pe care mi i-ai trimis,
şi acum vrei să-ţi aranjez o întâlnire între voi.
- V-aţi bătut cumva ? - Doar fă-o.
Oh, o să o fac. O să o fac.
Vreau doar să înţeleg.
Îţi place pe aici Victoria ? Crezi că ţi-ar fi mai bine pe strada 42 ? Ei ?
- O să-ţi aranjez întâlnirea cu Wes. - Mulţumesc.
În regulă, să începem spectacolul.
- Sigur vrei să treci prin asta ? - Da. Ce întrebare mai e şi asta ?
Mă întreb ce speri să obţii din asta.
O să-l răstignesc pe Jordache pentru că a manipulat dovezile cu un martor.
Şi să-i dai o lecţie pentru că te-a făcut băiatul rău din senat, nu-i aşa?
Cum o să-l răstigneşti pe Jordache ? E cuvântul tău împotriva cuvântului lui.
- Nu ai nici cea mai mică dovadă. - Nu am doar una mică, am o grămadă.
- Să le vedem. - Aşteptaţi să ajungă în comisie.
Ne ceri să votăm fără fapte.
Exact. La fel cum a făcut-o şi el în cazul audierii lui Estep.
Numai că de această dată, pantoful e în piciorul altcuiva, juniorule.
Nu m-ai lăsat să-ţi văd dovezile. Nu o să te apropii nici la 100 de km. de ale mele.
Sau la o mie. Unde au fost ticluite dovezile tale ? În Dallas?
D-le preşedinte, să votăm înainte ca ăştia doi să se ia din nou la pumni.
- Jordache, ai ceva de spus ? - Nu există nici o dovadă, de nici un fel.
Pentru că nu am nici o vină că am încercat să aduc un criminal în faţa justiţiei.
În regulă. Să votăm.
Mulţumesc, d-le senator.
În regulă, susţine-ţi moţiunea.
Solicit ca, Comisia Judiciară,
să-l investigheze pe senatorul Jordache pentru falsificarea dovezilor
şi încercarea de a constrânge un martor să mintă în faţa unei subcomisii a Senatului.
În al doilea rând...
S-a reţinut. Să votăm.
- Senatorul Dillon. - Da.
- Senatorul Zukovsky. - Da.
Senatorul Mclnerney.
Votez alături de senatorii Dillon şi Zukovsky. Da.
- Senatorul Brendel. - Nu.
Senator Jones ?
Spun nu.
Cred că acum e rândul tău să votezi, d-le preşedinte.
Preşedintele se abţine.
Scuze ?
Mă abţin.
Atunci moţiunea a trecut cu o majoritate simplă.
Nu trebuia să se termine în felul ăsta.
Nu-l... înţeleg pe senatorul Paxton.
Ei bine, d-le senator Jordache.
În cele din urmă, se întâmplă ceea ce trebuia să se întâmple.
Şi acum o să simţi şi tu cum e să primeşti.
- De ce ? - Am făcut ce trebuia să fac.
Ai stat aici alături de mine lucrând la strategie, gândindu-ne pe cine putem conta.
- Te-am avertizat că asta se poate întâmpla. - M-ai avertizat ?
Să-mi pui capăt carierei, asta-i mustrare ?
Asta-i ideea ta de pălmuit ?
Te dezici de chestiile alea, luarea de mită, plăţile ilegale, crimele ?
Taci, Jordache! Du-te şi urlă în altă parte
dacă nu eşti sigur că la tine acasă totul este în ordine.
Este. Şi tu ştii asta.
- Ei bine, la mine nu este. - Ce ?
Ştii cum am ajuns de stau aici ?
- Contribuţii ilegale la campania electorală. - Imposibil.
Fără ele, aş fi pierdut alegerile.
Nu-mi vine să cred. Tu nu ai accepta niciodată contribuţii ilegale.
De fapt, nici nu am făcut-o.
Mereu am departe faţă de manipularea finanţării campaniei mele.
Am lăsat acest gen de probleme în seama altora.
În regulă. Unii membri mai zeloşi au profitat de lipsa preocupărilor tale.
Pentru intereseul meu.
Asta-i o delăsare nefericită, Ben, nu-i o crimă.
Nu şi atunci când, cu bună ştiinţă priveşti în altă parte.
Nu şi atunci când, ulterior trebuie să-ţi plăteşti datoriile, prin favoruri.
Şi ai făcut-o ?
Da.
De ce ?
Pentru că dacă nu aş fi făcut-o,
un excroc adevărat ar fi stat aici în locul meu chiar acum.
Adversarul meu avea nişte legături de-ţi făceau părul măciucă.
Şi un buget de protocol mai mare decât al Pentagonului.
Cine a aflat de asta ?
- Nu-l ştii ? - Estep.
Estep.
Votez "da" la moţiune,
sau ai fi citit despre crimele mele fiscale pe prima pagină a ziarelor de dimineaţă.
- Şantajistul ăsta nenorocit... - M-am abţinut.
Am încercat să salvez cu costuri cât mai mici, fărâma de demnitate ce mi-a rămas.
Ben, ieşi în presă. Fă o mărturisire publică.
Expune încercarea lui Estep de a te manipula.
Şi să discreditez fiecare act legislativ la care am lucrat timp de 32 de ani ?
Ei bine, ce alternativă ai ? Estep nu o să te lase să demisionezi.
Sau ai de gând să stai confortabil în buzunarul lui alături de restul mulţimii ?
Nu m-am simţit prea bine în ultima vreme.
Chiar şi în ultima oră, de fapt.
Mi-am sunat medicul înainte de a veni la această întâlnire.
O să mă internez diseară la spitalul Walter Reed,
pentru nişte analize.
Pentru cât timp ?
Pe timp nelimitat.
Pe timpul audierilor ?
Categoric.
Ştii ce o să-ţi găsească la aceste analize ?
Un caz grav de laşitate.
Există o parte din tine, Rudy, pe care o invidiez.
Ai avut mereu o imagine clară despre bine şi rău.
Dar asta începe să se estompeze odată cu vârsta.
Şi după un timp, nu rămâi cu nimic altceva decât cu alternativa pasivităţii.
Când o să realizezi asta,
poate că o să înţelegi de ce am făcut-o.
- Ai examinat alternativele ? - Da.
Şi ai luat o hotărâre ?
Obişnuiam să ies cu cineva. Am aflat unde este.
Şi crezi că tu şi el puteţi fi împreună ?
Nu crezi că ar putea să accepte copilul ?
Cum ar putea ?
Bine. O să-ţi explic procedura.
Este un proces de rutină pentru pacienţii mai în vârstă.
Ei bine, o să o facem sub o anestezie uşoară.
Este posibil să apară un disconfort după aceea, dar asta-i tot.
Acolo.
Pot să-ţi plătesc ceva pentru asta, la un moment dat ?
Dacă vrei, dar eu nu te voi taxa mai mult decât o vizită obişnuită la cabinet.
- Serios ? - Nu fac asta pentru profit.
O să termin cu pregătirile astea şi apoi te poţi dezbrăca.
Dacă... fac asta, copilul va...?
Simţi ? Dacă o să simtă că moare ?
Ei bine, ştiinţa spune că nu, dar eu cred că e mai mult decât o problemă ştiinţifică.
Nu ştiu sigur. Nimeni nu ştie.
Dezbracă-te acum.
Altceva ?
Da. Aveţi cipsuri cu guacamole ?
- Oh, am uitat. Vin imediat. - Mulţumesc.
- Ce căutăm aici ? - Nu înţeleg ce vrei să spui.
Simt de parcă ar fi ziua mea şi tu mi-ai pregătit o mare surpriză.
- Doar că nu e ziua mea. - Dar o să fie o mare surpriză.
- Asta-i ideea ta de surpriză ? - Nu a fost a mea, a fost a lui Billy.
Nu mi-a spus despre ce e vorba.
Despre ce e vorba ?
Hei, Wes.
Cum îţi merge ?
Cum te descurci ? Ce se întâmplă ?
Aş vrea să vorbesc cu tine. Pot să iau loc ?
- Îmi pare rău că trebuie să pleci. - Aşa e, după cum văd...
aici e o reuniune de familie.
Am ceva să-ţi spun.
Îmi pare rău.
Îmi pare rău că te-am rănit pe tine, îmi pare rău că am rănit-o pe Ramona.
Poate că nu mă crezi.
Poate că nici eu nu m-aş crede.
Dar ştiu ce simt.
Şi chiar asta vreau să spun.
- De ce ai făcut-o ? - Dintr-o prostie.
Cineva pe care o doream, nu m-a vrut.
Căutam cumva să-ţi liniştesc egoul rănit.
Mă cunoşti. Fac întotdeauna ce mă taie capul.
Dar lucrul amuzant a fost, că a însemnat mai mult pentru mine decât pentru ea.
Uite ce, Wes, ea e o persoană minunată.
Ea poate iubi pe cineva cu adevărat.
Şi o face. Pe tine.
Billy.
- Doar lasă-le. - Este în regulă.
- Stau bine acolo. - Nu mă deranjează.
Pe mine da. Stau bine acolo.
Dacă vrei să faci ceva, e un castron în chiuvetă. Spală-l.
- Unde te duci ? - Ies.
- Ce-i ăsta ? - Nimic.
Este un pistol ?
Ţi-am mai spus, am ceva de rezolvat aici.
- Wes, ai probleme ? - Nu.
Uite, e problema mea. Nu vreau să implic şi pe altcineva.
Deci, mai bine odihneşte-te,
şi apoi gândeşte-te unde vrei să mergi.
Wes, nu-ţi place de mine ?
- Ce vrea să însemne asta ? - Nu-ţi pasă de mine ?
- Ba da, îmi pasă de tine. - Uite...
tu nu trebuie să mă iubeşti la fel de mult pe cât te iubesc eu.
Dar te-aş putea face fericit cu adevărat, dacă m-ai lăsa să rămân.
Diane, eu nu te iubesc deloc.
Nu vreau să rămâi aici.
- Ce faci ? - Am înţeles mesajul..
- Unde o să mergi ? - Nu ştiu.
Ce o să faci, o să treci din nou la agăţat ?
Ce mai contează ?
Ce e cu tine ?
Rămâi.
Vorbim despre asta când mă întorc.
Ai venit cu jumătate de oră mai devreme.
Kate. Ce faci...?
În jumătate de oră o să fiu în avionul de întoarcere spre Aspen.
Atunci tu ar fi trebuit să intri şi să găseşti biletul lipit pe uşa frigiderului.
Şi... ce scrie în biletul ăsta ?
Încă nu ştiu sigur.
Poate că de aceea plec.
Sări într-un avion, traversezi continentul,
ca să-mi laşi un bilet pe uşa de la frigider ?
Ei bine, am mers la aeroport, după ce ai plecat.
Şi vroiam să plec acasă,
când am avut acest sentiment.
Că îmi lipseşti.
Aşa că, m-am urcat şi eu în avion.
Dar acum pleci ?
M-am speriat, Rudy.
Stăteam acolo şi mă gândeam la momentul în care o să ajungi acasă.
"Presupuneam că o să mă priveşti în felul caracteristic al lui Rudy Jordache ?"
Cel în care mă priveşti chiar acum.
"Şi presupuneam că nu vrei ca eu să fiu aici."
Kate, de ce eşti aici ?
Pentru că ai probleme. Şi vreau să fiu alături de tine.
Ăsta-i taxiul meu.
Kate...
Nu ştiu ce să spun.
Este în regulă. Ai destule pe cap.
Iartă-mă că sunt atât de proastă.
Ei bine, d-le senator, câştigă-ţi lupta.
Şi ţine mine, fanii tăi din Aspen sunt alături de tine.
Kate.
Kate ?
Rămâi.
- Ce naiba faci ? - Taci. Să trecem la afaceri.
- Ce fel de afaceri ? - Să vorbim despre Falconetti.
- Nu mă mai ocup de astfel de cazuri. - Tocmai te-ai răzgândit.
Uite, de ce nu încetezi să te joci de-a hoţii şi vardiştii şi să pleci acasă la mama ta?
Chiar vrei să încasezi unul pentru un tip ca Falconetti?
Tricorp Hotel.
Lucrează la pază.
Eşti sigur ?
Jur.
Traducerea şi adaptarea: Virgil G.N.