Din episodul anterior în Om bogat, om sărac, Volumul 2:
Am fost aici toată dimineaţa şi încă nu am văzut sau auzit nici un fel de dovadă.
Dacă ţi-ai fi ţinut gura şi m-ai fi lăsat să termin...
- Nu-mi dicta tu cum să mă comport ! - Nu eu îţi dictez ! Estep o face !
- Wes are propriile sale probleme. - Billy, am avut ceva special cu Wes.
Şi vreau doar să aflu, dacă şi el simte la fel.
- Te rog, ajută-mă. - Wes este în Las Vegas.
Ei bine, să mergem.
E timpul să-i prindem pe băieţii răi.
Ăsta-i ultimul lucru pe care mi l-a spus Tom... înainte să moară.
Sunteţi sigur că nu aţi concediat-o pentru că ştia despre mituirea procurorilor?
Pentru că vroia să se răzbune atunci când v-aţi săturat de ea, ca amantă ?
Asta-i o minciună !
Sarah Hunt nu a însemnat nimic pentru mine.
Nimic.
A fost... doar o distracţie, atâta tot.
Timp de nouă ani ?!
Charles Estep ţi-a dat un ordin direct să deschizi conturi în bănci elveţiene
pentru diferiţi procurori din cadrul Departamentului de Justiţie ?
Nu, nu a făcut-o niciodată.
Aş vrea să pot spune că acum suntem chit, d-le senator.
Dar tu, abia ai început să sângerezi.
Traducerea şi adaptarea: Virgil G.N.
OM BOGAT, OM SARAC. Volumul 2
Sezonul 2 (Book Two), Episodul 17 (Chapter 17)
Vă aşteaptă.
Ei bine...
După cum probabil ştiţi, subcomisia a votat
să abandoneze mita de la Departamentul de Justiţie.
Asta înseamnă că trebuie să-mi desfiinţez echipa.
Ca să vă spun că apreciez tot ce aţi făcut pentru a mă ajuta în aceste investigaţii,
ar putea fi... total nepotrivit
Dar orele irosite şi loialitatea pe care mi-aţi arătat-o, vă vor fi răsplătite.
Charles Estep va primi tot ce merită,
şi asta va fi în mare măsură datorită eforturilor voastre.
Nu există nici o cale...
ca să vă răsplătesc...
decât să vă mulţumesc...
tuturor pentru că aţi lucrat din greu...
şi cu multă atenţie... atât de mult.
Intră.
Vă răpesc doar un minut.
Avem tot timpul.
Îmi pare rău pentru investigaţie.
Vreţi să mai rămân până la sfârşitul săptămânii ?
Da. Ken încă are nevoie de secretară.
- Cum s-a descurcat Ramona în ultima vreme? - Am fost prea ocupat ca să observ. De ce?
Nu contează.
În regulă.
- Să ne regrupăm. - Ei, asta da trezire la realitate.
Nu sunt foarte bun la înmormântări, mai ales la a mea.
De acum trebuie să uităm de procurorii de la Departamentul de Justiţie, mituiţi de Estep.
- Fără Franklin, nu-l putem lega de asta. - Ai idee de ce şi-a schimbat mărturia ?
- Estep a ajuns la el. - Cum ?
Ăsta-i primul lucru de rezolvat.
Cineva i-a spus numele lui Franklin lui Estep. Vreau să ştiu cine.
Pariez pe toţi banii mei că distinsul senator de Oklahoma.
Nu cred.
Dillon a fost la fel de surprins ca şi mine că Franklin m-a sabotat.
Altcineva a fost. Cineva care a avut acces la dovezi.
O să alcătuiesc o listă. Nu sunt mulţi care ştiau asta.
În regulă. Cum stăm cu Albert Dietrich?
Un mare zero.
Există ceva pe acolo. Doar că nu ştim ce anume.
Am verificat numele pe computerul de la FBI. Nimic. La fel şi la Interpol.
Nici un mandat de urmărire. Nu e pe nici o listă cu criminali de război.
Din toate punctele de vedere, Albert Dietrich nu există.
Ştiu că a intrat în ţară, odată cu fiica lui.
Sunt convins că Dietrich este cel care i-a dat acele 6 milioane lui Estep
ca să înceapă afacerea Tricorp.
Dacă i-a dat aşa pur şi simplu, sau dacă a fost şantajat, asta nu ştiu.
Da ?
Spune-i să intre.
Bună.
- Kate Jordache, Ken Catani. - Bună.
Te-am sunat la hotel. Au spus că ai ieşit.
Te temeai că nu o să-mi iau rămas bun ?
Mi-a trecut prin minte, ştiindu-te o doamnă care se ghidează după impulsuri.
- Unde pleci ? - Colorado.
- Când pleci ? - Avem bilete la zborul de prânz.
- "Avem"? - Da.
Nu avem prea mult timp. Trebuie să-ţi faci bagajele.
- Nu merg nicăieri. - Ba da. O să mergi în Aspen.
- Pare o idee grozavă. - Kate, am prea mult de lucru.
Ar fi o idee bună pentru tine, şefu'. Îţi mai încarci şi tu bateriile ?
- Ce-i asta ? O conspiraţie? - Nu e timp de argumentări, d-le senator.
Poate că te scot puţin de aici, doar ca să putem începe runda a doua ?
Nu-mi vine să cred asta !
Ştii, m-am săturat să te tot văd intrând pe uşa aia.
Mi-am achitat datoria faţă de dl. Estep. Nu vreau să-ţi mai văd vreodată faţa urâtă.
Nici nu va trebui... doar dacă se întâmplă ca dintr-un motiv oarecare să vii în Detroit.
Detroit ?
Fuzionăm Greenway cu o companie de înregistrări mai mare. Are sediul în Detroit.
Tu vei fi preşedinte, cu 200.000 de dolari pe an.
Plus alte chestii... opţiune pentru acţiuni, cont nelimitat de cheltuieli.
Dl. Estep îţi mulţumeşte pentru uciderea investigaţiei tatălui tău vitreg.
Ce spui, Abbott, nu mai vrei încă 30 de arginţi ?
Taci !
O mică mustrare de conştiinţă?
Începi să-ţi numeri câştigurile. Vei fi atât de ocupat cu asta, că nici nu vei observa.
Bine. Ţi-ai livrat mesajul, acum ieşi.
Dl. Estep are deasemenea planuri ambiţioase pentru Annie Adams.
După 12, a rezervat-o pentru trei săptămâni.
- De ce ? - Va trebui să apară la Tricorp Hotel.
- Nu, nu o va face. - Face parte din lansarea ei.
Apartamentul prezidenţial, multă publicitate.
Oricum, dl. Estep o vrea în Las Vegas pe 12.
Da ?
Ei bine, spune-i d-lui Estep că nu o să mai sar prin cerc pentru el, ca la circ.
Abbott...
Doar pentru că ai făcut un sigur serviciu pentru dl. Estep,
să nu crezi că a terminat cu tine. Acum faci parte din familie.
Un membru de valoare.
Pas.
Mă tem că el este singurul care poate decide când nu mai eşti un membru de valoare.
Acum că am terminat cu afacerile... dă-mi voie să-ţi spun şi ceva personal.
Îţi aduci aminte când ţi-am spus că îţi sunt dator ?
Întrucât, aceasta este ziua unui nou început, este şi ziua pentru plata vechilor datorii.
Domnilor ?
Una peste alta, a fost o plăcere să lucrez cu tine, Abbott.
Nu-ţi face griji. Nu o să las semne.
Diane ?
Am aţipit doar pentru un minut.
Ce faci aici ? Cum ai intrat ?
- I-am spus proprietarului că sunt sora ta. - Cum m-ai găsit ?
Oh, Wes, nu te supăra.
- Trebuia să te văd. - De ce ?
Fiindcă mi-ai lipsit. Am tot aşteptat să mă cauţi şi atunci când nu ai făcut-o...
Poate că am avut un motiv să nu o fac.
Am vrut doar o şansă ca să-ţi spun ce simt pentru tine.
Mama ta ştie unde eşti ?
Nu spune aşa ceva. Mă faci să mă simt ca un copil.
Dar ai 16 ani, Diane. Cu greu poţi fi numită altfel.
Ei bine, în Whitby am fost destul de mare pentru tine.
Sau ai uitat că ne-am culcat împreună ?
Diane, nu sunt aici să mă distrez. Am ceva de făcut.
- O să te ajut şi eu. - Tu nu mă poţi ajuta.
Tot ce faci este să-mi stai în cale şi eu nu am timp să am grijă de tine.
Wes, te iubesc.
Nu am încotro. Asta simt.
Nu asta simţi, Diane.
- Te rog, nu spune aşa ceva. - Este adevărul.
Îmi pare rău că ai bătut drumul ăsta pentru nimic.
A fost un film frumos în avion.
Câţi bani mai ai ?
- Câţiva dolari, poate vreo 5. - Am eu destui pentru autobuz.
Ştiu că nu o să vezi filme, dar măcar o să ajungi acasă.
- Nu plec acasă. - Dar nici aici nu stai.
Oh, Wesley. Doar dă-ne o şansă.
Dacă după un timp, tot nu o să-ţi pese de mine, o să plec.
Dar te voi face fericit, promit.
- O să mergi acasă. - Nu există nimic acolo pentru mine.
Crezi sau nu, nici aici nu există nimic pentru tine.
Ramona ? Bună.
- Domnişoară Porter. - Este în regulă, dacă las ăsta aici ?
- Vin direct de la aeroport. - Sigur.
Deci, cum îţi place să lucrezi pentru senator ?
- Voi pleca la sfârşitul săptămânii. - Oh !
Ei bine, cu ancheta asta care s-a anulat, nu mai este nevoie de mine.
Corect.
- El ce face ? - Uh...
Nu contează. Este în regulă. O să aflu chiar eu. Pot să intru ?
Domnişoară Porter, senatorul Jordache nu este aici.
Oh ? E în şedinţă la Senat ?
Nu.
- Întrunire a comisiei ? - Păi, nu chiar.
Asta sună a strict secret. CIA, da ?
- Colorado. - Ce ?
Este în Colorado. A plecat în această dimineaţă.
A încercat să vă sune, dar la birou i s-a spus că nu aţi venit.
Oh, nu am mai trecut pe la birou. Am venit direct aici.
Cred că nu s-a gândit să vă sune la apartament. A plecat în grabă.
A fost un fel de impuls de moment.
Da. Pun pariu că ştiu cine a fost impulsul.
- Scuzaţi-mă ? - Unde în Colorado ?
- Aspen. - Bingo.
Mulţumesc, Ramona.Nu am vrut să te supun la "20 de întrebări". Pa.
Vreţi să-i lăsaţi vreun mesaj sau ceva?
Nu, nu. Nici un mesaj. Mulţumesc.
Nu, dacă mă gândesc mai bine, spune-i senatorului...
că sper să-şi rupă ceva ce nu poate fi înlocuit.
Eşti în regulă ?
Cred că am îmbătrânit.
Cum a mai trecut timpul ? Parcă ieri eram la facultate.
Împreună cu un prieten, am vrut să deschidem un loc de închirieri de schiuri,
ca să ne îmbogăţim.
- Şi ce s-a întâmplat ? - O mică problemă financiară.
Tatăl meu, un om care semăna cu Scrooge, personajul lui Dickens ,
cred că trebuia să ne împrumute cu 3.000 de dolari.
Şi ?
A apărut un caz de urgenţă. A trebuit să-i folosească pentru asta.
- Ce fel de urgenţă ? - Am uitat.
Hm ! Începi să îmbătrâneşti. Îţi pierzi memoria în mijlocul poveştii.
Oricum nu era o poveste prea drăguţă. Nu ştiu ce m-a făcut să mă gândesc la ea.
Bine, să mergem.
Are legătură cu Tom? De aia te-ai oprit ?
- Nu este important, Kate. - Hm.
Tom a intrat într-o belea şi tu ţi-ai pierdut şansa de a deveni milionar.
Am făcut-o pentru el.
Bine.
Haide. Am iar chef de coborât pârtia asta.
Mă bucur că nu am închiriat cabana pentru mai mult de trei zile.
Urăsc să plătesc pentru ceva ce nu-mi este de folos.
Nu m-am simţit niciodată atât de inflamat
şi atât de tare, în viaţa mea.
Aşteaptă să vezi mâine dimineaţă.
Ai avut dreptate.
Aveam nevoie să stau ceva timp departe de groapa aia de şerpi.
Felul în care investigaţia s-a prăbuşit,
nu mi-am dat seama niciodată cât de mult m-a afectat, până azi pe pârtia asta.
Erai ca un vulcan Ai fi izbucnit, mai devreme sau mai târziu.
Probabil că nici măcar nu observam, dacă nu treceam prin tot acest balamuc,
cu prinderea lui Charles Estep.
- Las-o deoparte pentru o vreme, Rudy. - Asta am de gând să fac.
Două zile glorioase,
de nimic altceva decât frig pătrunzător, căderi umilitoare şi dureri musculare.
Păi, este un mod frumos de a-ţi distrage atenţia de la alte lucruri.
Înţeleg de ce-ţi place aici.
A fost la locul potrivit, la momentul potrivit.
Ştii...
este o parte din mine...
cu siguranţă o parte mică...
care este tentată să lase totul baltă...
Washingtonul, Senatul.
Chiar şi pe dl. Estep.
Doar pentru o viaţă mai puţin agitată.
Vorbeşte oboseala din tine, poate că un pic de vin îţi e de ajutor.
Poate. Dar încă îmi sună tentant.
Rudy Jordache, schior vagabond.
Are o anumită rezonanţă.
Îţi mulţumesc, că m-ai adus aici cu forţa.
- Fiica ta e superbă. - Da.
Janey te place.
Astăzi...
alături de tine şi de Janey...
Am trăit un sentiment frumos. Eram ca o familie.
Tom nu a vorbit niciodată prea mult despre copilăria lui.
Cred că din cauză că nu a fost una prea fericită pentru el. Ori pentru tine.
Pentru mine a fost un pic mai bună. Eu eram cel favorit.
Niciodată nu mi-am dat seama de ce.
Poate pentru că eram primul născut.
- Nu am fost prea apropiaţi. - V-aţi iubit când eraţi copii?
Nu şi iarna. Dormeam în acelaşi pat şi el trăgea toată pătura.
Se înfofolea din cap până-n picioare iar eu rămâneam acolo şi îngheţam.
Rudy ?
Da ?
Nu am dispoziţia emoţională pentru o nouă poveste de dragoste.
De acord. Mai ales cu fratele lui Tom.
- Există în vieţile noastre. - Ar fi mereu între noi.
Şi mă tem că ar fi doar... prea greu de gestionat.
Uite şi toastul nostru.
Pentru prietenie.
Pentru o mare prietenie.
Ei bine, d-nă Jordache...
...bătrânul acesta o să-şi termine băutura şi o să se bage la culcare.
Şi eu.
Noapte bună.
Ne vedem mâine dimineaţă.
- Încearcă-l pe ăsta. - Vorbeşti cu mine ?
- Da. De ce nu încerci acest aparat? - Este în regulă.
L-am tot încărcat cu bani în ultimele 15 minute. Sigur o să câştigi.
Rămân la ăsta. Simt că am noroc în seara asta.
- Vezi ? - Felicitări.
Sunt ai tăi.
Mi-am spus chiar înainte să bag ultima fisă:
- "Asta-i pentru tânăra domnişoară." - Mereu vorbeşti cu tine însuţi ?
Ei bine... este un obicei de-al meu când călătoresc.
- Eşti agent de vânzări ? - Păi...
- Sunt în "pantofii de damă". - Oh.
De obicei, asta provoacă râsul.
A-ha.
Hei.
Nu-ţi iei câştigurile?
Păi...
De ce nu i-am...
De ce nu i-am cheltui cu folos ? Pentru o cină.
Ei bine, asta dacă nu cumva nu ai mâncat şi îţi e foame.
De ce nu ?
Harvey ?
- Ceva înainte de culcare ? - Una mică.
- Coniac ? - Bine.
- Ce ai de făcut pentru mâine ? - Nu ştiu.
Orice ne place. Un pic de tenis, o tură în piscină.
- Poftim. - Mulţumesc.
Sau poate că... doar rămânem pe aici şi vedem ce se întâmplă.
Ei ?
Mă gândeam să mergem mâine la cumpărături. Cum se numeşte locul cel nou ?
Gregory, ăsta este.
Da.
Spune-mi, Claire,
cât timp mai putem să jucăm... jocul ăsta mic ?
Adică, ieşim la plimbare, vorbim despre ce am văzut,
despre ce am mâncat, despre oamenii cu care ne-am întâlnit, şi totul pare în regulă.
Apoi ne întoarcem aici şi dintr-o dată părem doi străini
care se întâmplă să împartă acelaşi pat pentru a dormi.
- Nu mă interesează apropierea sufletească... - Dar căsnicia noastră ?
Mai avem vreun interes în asta ?
Nu sunt sigură.
Bine !
Bine, eu...
am avut o aventură cu secretara.
O faci să sune ca o aventură de o noapte. A durat nouă ani.
Nu pot face nimic în legătură cu asta, Claire, oricât de mult aş dori.
Dar te iubesc prea mult... doar ca să stau şi să privesc cum totul se duce de râpă.
De asta am venit aici în Las Vegas, nu-i aşa?
Pentru a da totul uitării... pentru un nou început ?
Fii alături de mine, iubito. Te rog..
Nu ştiu cum să fiu alături de cineva pe care nu-l cunosc.
Tot ce ai spus şi ai făcut este corect, dar...
nu mă pot opri să nu mă întreb,
este din cauză că mă iubeşti sau pentru că te temi că o să-i spun senatorului Jordache
exact ce vrea să ştie ?
Nu. Nu ai face asta.
D-le senator. Intră.
Bună seara.
O băutură ?
Deoarece sărbătorim victoria, cred că se potriveşte.
- Scotch, nu-i aşa ? - Da, bine.
Apartamentul prezidenţial.
Cred că sunt oficialul cu cea mai înaltă funcţie căruia i s-a permis asta.
Mă tem că nu.
Ei bine, ai un cerc larg de prieteni, nu-i aşa, Charles?
Hei, i-ai văzut faţa lui Jordache, când martorul lui l-a făcut mincinos?
Mi-ar place să am o fotografie cu asta pe care să o atârn în camera mea de trofee.
Chiar lângă elanul pe care l-am împuşcat în Canada.
Şi ştii ce ? Elanul a fost chiar mai greu de doborât.
Jordache a fost un amărât de porumbel.
Mulţumesc. Asta-i pentru distinsul senator de New York,
care poate nu va afla niciodată ce l-a lovit.
Mă tem că este doar uimit. Acum este momentul să-l eliminăm pentru totdeauna.
Investigaţiile sunt moarte. Eu le-am îngropat în această dimineaţă.
Vreau ca şi el să fie îngropat alături de ele.
Ei bine, ăsta-i un ordin destul de dur.
Nu, ai auzit mărturia lui John Franklin.
Un senator al Statelor Unite a forţat un simplu cetăţean
să dea o mărturie falsă în faţa unei comisii a Senatului.
Dacă asta nu-i o problemă pentru comisia judiciară, atunci ce e?
Hai să ne gândim puţin, bine ?
Amândoi ştim că Franklin a minţit.
I-ai mituit pe acei procurori din Departamentul de Justiţie.
Ei bine, Franklin va spune tot ce vrem noi.
Da.
Începi să faci presiuni pentru audierea lui Jordache.
Ştiu şi eu, Charles ?
O să se lupte ca o pisică în călduri.
Mulţumită lui, imaginea mea nu este cea mai curată de pe Dealul Capitoliului.
Încă un lucru, Charles.
Se pare că cu cât intră mai adânc în afacerile tale,
cu atât mai mult noroi am eu de spălat.
D-le senator, am deja pregătiţi
500.000 de dolari în acţiuni, pe care vreau să-i trec pe numele surorii tale.
În ziua în care Jordache se prăbuşeşte, le voi semna.
Păi, Charles...
cu 500.000 de dolari poţi cumpăra o grămadă de săpun.
Da, aşa este.
Ce naiba...?
- Ce cauţi aici ? - Am crezut că eşti tu,
şi când am deschis ochii şi el era... aici lângă mine.
Nu am vrut să o sperii pe doamna. Doar îmi făceam rondul.
Nu am ştiut că este cineva aici.
A fost... doar o încurcătură. Nu trebuie să-ţi faci griji.
Voi doi, staţi aici şi vă uitaţi la mine sau pot avea şi eu puţină intimitate ?
- Bineînţeles. - D-nă Estep, eu... eu...
Charles, fă-l să plece.
Domnule, te rog.
Îmi pare rău.
Este...
Este în regulă. Nu o să se mai întâmple.
Îmi pare rău.
- Păi, mai bine îmi continui rondul... - Nu am terminat încă cu tine.
- Mai vorbim despre asta. - Da, bineînţeles.
- Noapte bună. - Noapte bună, Charles.
Ce naiba făceai în dormitorul soţiei mele ?
- A fost aşa cum am spus. Eu... - Ai fost repartizat la camera de numărare.
Ţi s-a atras atenţia în mod special să nu calci pe acest nivel. Deci, ce făceai aici ?
Am auzit că sunteţi pe aici şi am venit...
- Să adulmeci prin jur? Să mă spionezi ? - Nu, domnule. În nici un caz.
Eu doar... am vrut să vă întâlnesc în persoană, şi..
să vă mulţumesc pentru felul în care m-aţi ajutat.
Sincer.
D-le Falconetti, Sunt mult prea deştept ca să cred asta.
Şi tu eşti mult prea deştept ca să te gândeşti că o să cred asta.
Mulţumesc.
Cum îţi spun prietenii ?
Îmi spun Anthony.
- Vrei ceva de băut, Anthony ? - Da... domnule.
Doar dacă nu vă deranjez, domnule. Mulţumesc.
Ce să-ţi aduc ?
Un bourbon ar fi în regulă.
- Simplu sau cu gheaţă ? - Simplu.
Anthony, dacă vom avea relaţii unul cu celălalt
va trebui să înveţi să fim sinceri unul cu celălalt. Ei ?
Da, domnule.
- Mulţumesc. - Ia loc. Simte-te bine.
Pot să-ţi înţeleg curiozitatea în legătură cu asta.
La urma urmei, eu te-am ajutat să pleci din Hoboken
după acel incident nefericit cu... Cum se numea ăla ?
Oh, ascultaţi-mă, domnule, poliţia din Hoboken m-a arestat degeaba.
- Nu eram implicat în asta... - Nu.
Anthony.
Numele celui pe care l-ai omorât.
Dwyer ?
Roy Dwyer ?
Ăsta-i numele.
- D-le Estep, a fost legitimă apărare... - Nu despre asta-i vorba.
Acum, mergi, stai jos.
Relaxează-te. Bea băutura.
Haide.
Vezi tu, Anthony, am cheltuit mulţi bani,
şi mi-am asumat personal nişte riscuri,
ca să te ajut.
Pentru că eu cred... că poţi fi un membru de valoare al echipei mele.
Mi-ar place asta, domnule.
Şi în primul rând, oamenii care lucrează pentru mine trebuie să înveţe...
să-mi execute ordinele.
Îmi pare rău în legătură cu ce s-a întâmplat în dormitor...
Nu s-a întâmplat nimic rău.
În plus, ne-a dat şansa să vorbim, să ne înţelegem.
Cred că avem un interes comun.
Adică... Jordache ?
Da. Senatorul Jordache.
Ei bine, ştiţi că m-a închis pentru cinci ani...
- I-ai omorât fratele. - Nu am avut nimic de...
- Cred că ăsta e lăudabil. - Uite, singurul...
- Scuzaţi-mă, ce aţi spus, domnule ? - Am spus că cred că e lăudabil.
Dacă a fost la fel ca senatorul, probabil că a meritat-o.
De ce m-aţi adus în Las Vegas ?
Pentru a-l împiedica pe senator să te hărţuiască
şi să te arunce din nou în închisoare.
Este un om foarte periculos.
De ani întregi spun asta tuturor şi nimeni nu vrea să mă asculte.
Eu te ascult, Anthony.
Şi nici nu este nevoie să mă convingi.
Ştiu deja asta.
Ce vreţi... ce vreţi să fac ?
Ai răbdare.
- Pentru cât timp, d-le ? - Până când termin eu cu el.
Şi apoi ce, d-le Estep ?
Este al tău.
Pentru dvs., domnule.
- Alo ? - Rudy ?
Da. Ken ?
- Mă gândeam că sunteţi deja pe pârtie. - Nu, nu încă.
- Cred că mai bine v-aţi întoarce. - De ce ?
Senatorul Dillon face tărăboi, cerând Comisiei Judiciare
să vă investigheze pentru că i-aţi manipulat mărturia lui Franklin.
- Ce ?! - Spune, şi citez:
"Sunt îngrijorat şi mă tem că senatorul Jordache s-a folosit de Senat
pentru a lansa o vendetă personală împotriva lui Charles Estep."
"În interesul justiţiei, vreau ca senatorul Jordache să aibă ocazia
să-şi spele numele şi să repare reputaţia acestui organism atât de stimat."
O să iau primul zbor. Vino să mă iei cu maşina de pe aeroportul Dulles.
Rudy, îmi pare rău că a trebuit să începi ziua în felul ăsta.
Da. Ei bine, măcar m-ai trezit. La revedere.
Runda a doua a început mai devreme decât am anticipat.
Pleci cu primul avion ?
Da.
Ei bine...
Există şi un lucru bun în asta. Nu-ţi lasă timp pentru multe gânduri.
Ai vreunul ?
Tu nu ?
Câteva.
O mie.
Te simţi la fel de incomod ca şi mine ?
Un pic.
Poate că de vină e lumina rece a dimineţii...
lipsa căldurii focului şi a vinului care să facă să pară...
Să pară ce ?
Normal.
Corect.
Vrei să spui că amândoi am fost prea beţi şi nu am ştiut ce facem ?
Aş vrea să pot spune asta.
Dar mă tem că am fost foarte conştientă.
Asta înseamnă că suntem doi.
Vrei să uităm noaptea asta ?
Dar tu ?
Se pare că punem o mulţime de întrebări,
la care răspundem apoi cu alte întrebări.
- E mai în siguranţă aşa. - Aşa vrei să fie ? În siguranţă ?
Tocmai am făcut-o din nou.
Nu . Nu vreau să fiu în siguranţă. Dar nici nu vreau să fie rău.
Kate...
- Noaptea trecută... - Da ?
m-am trezit întrebându-mă...
Întrebându-te dacă te compar cu Tom?
Ei ?
Păi...
Şi eu m-am gândit la fel.
Am făcut-o. Dar despre mine şi Maggie.
Parcă am fii nişte puşti de liceu pe bancheta din spate a unui Dodge '47 .
Poate că e mai bine că te întorci la Washington.
Cred că avem nevoie de timp să ne gândim la...
cât de importantă cu adevărat a fost noaptea trecută.
Indiferent de răspunsul pe care-l vom găsi...
Eu nu regret noaptea trecută.
Nici eu.
Traducerea şi adaptarea: Virgil G.N.