Din episodul anterior în Om bogat, om sărac, Volumul 2:
Numele tău e Bill Fallon.
Lucrezi aici la pază.
Nu părăseşti hotelul ăsta fără să-mi spui.
Când audierile vor începe, nu vreau să aud pe cineva strigând,
"Conflict de interese."
Vreau să fiu absolut curat.
Asta înseamnă să pierdeţi 2.5 milioane de dolari, d-le senator.
Nu vin aici cu prostii.
Cu acestea, îl puteţi băga în închisoare pe Charles pentru mită.
Ce zici de crimă ?
Vreau să ştiu ce informaţii are şi cine i le dă.
Vrei să-mi spionez tatăl vitreg ?
Ruddy, ce faci atunci când cineva îţi prinde capul într-o menghina şi începe să-l strângă?
Faci tot ce poţi ca să elimini presiunea.
Washington. Vino la Washington. Lucrează în echipa mea.
Maggie, am crezut că relaţia noastră înseamnă mai mult decât atât !
Decât ce... un pic de gelozie nevinovată ? Măcar eu sunt cinstită.
Pot să trăiesc cu jumătatea mea de plăcintă... Washington şi eu,
dar plăcinta a devenit şi mai mică. Acum este Washington, Kate şi eu.
Şi ce mă răneşte cu adevărat, Rudy este că tu nu pari să te răzgândeşti.
Nu. Nu după o discuţie ca asta.
Faceţi o echipă de groază.
Estep mă ademeneşte cu morcovii, iar tu îmi dai cu bastonul în cap.
Ar fi trebuit să iei morcovii.
Ce vrei să fac ?
Traducerea şi adaptarea: Virgil G.N.
OM BOGAT, OM SĂRAC. Volumul 2
Sezonul 2 (Book Two), Episodul 15 (Chapter 15)
- Rudy. - Nu-mi pasă.
Mai bine o laşi naibi. Dillon.
O să te caut eu din nou. Am primit un alt apel.
Dillion, a convocat o întrunire specială a subcomisiei.
Şi eu de ce nu am fost informat?
Se zvoneşte că vor să anuleze investigaţia împotriva lui Estep
şi ei nu vor ca tu să te opui.
- Ramona! - Cred că ar fi trebuit să sun, mai întâi.
- Nu te aşteptam. - M-am hotărât în această dimineaţă.
M-am urcat în tren şi am venit înainte să mă răzgândesc.
Sunt bucuros.Şi vei fi şi tu, îţi promit.
Uite, trebuie să plec la o întâlnire, aşa că o să te las cu Ken...
zgomotosul, dar indispensabilul meu ajutor, aici în Congres.
Ken Catani, Ramona Scott. Ne vedem mai târziu.
Simţeam că ceva vital lipseşte din viaţa mea, domnişoară Scott,
dar nu am ştiut ce, până nu te-am văzut.
Urmează-mă în ocnă.
Domnilor, avem cvorum.
Sunt sigur că nu se urmăreşte vreun scop ascuns.
Am auzit că aţi convocat o întâlnire, fără să mă anunţaţi. Ce neglijent.
Tu ai aşteptat ca eu să fiu în Oklahoma, pentru a avea cvorum ultima dată.
Făceam presiuni pentru o investigaţie asupra Tricorp de luni de zile.
Nu vroiam să fie oprită, pentru că tu erai în Oklahoma.
printr-o ciudată coincidenţă, chiar asta s-a întâmplat.
Şi eu am lipsit şi chiar puteam face pe câţiva să se răzgândească.
Domnilor, am obosit de atâtea împunsături. Avem cvorum. Votaţi.
Trei din acest cvorum au fost traşi pe sfoară cu privire la dovezi.
Pe bune, nu trebuie să-ţi faci griji pentru mine, Dillon, dar eu nu am nici o grabă.
Nici o grabă ? Ca să vezi de ce această comisie îl investighează pe Charles Estep...
sau pe oricare alt cetăţean american... este un motiv suficient de bun.
Am votat să pornim investigaţia asupra Tricorp,
dar, sincer, aş prefera să arunc personal o privire mai atentă pe dovezile lui Estep.
Preşedintele nostru garantează pentru el. Sunt mulţumit, până când Estep e reţinut.
Nu, nu putem fi mulţumiţi. Trebuie să le examinez personal.
Poftim, Jordache, toţi sunt pentru schimbare, întreaga subcomisie.
Îţi cer chiar acum, să aduci dovezi că Tricorp este vinovată
de influenţarea funcţionarilor publici pentru a evita un proces echitabil.
Nu pot, d-le senator. Ne-ar costa prea mult.
Ne-ar costa?
Acum îşi face griji pentru costuri. Cât de mult ?
Încă o viaţă.
Ne-am întors la presupusa ucidere a primului martor, nu-i aşa ?
Sarah Hunt a murit cu două ore înainte de a fi luată în custodie pentru protecţie.
Nu-mi pot permite din nou acest risc cu o fiinţă umană.
Vom decide ce risc ne putem permite după ce vom vedea toate dovezile.
Atunci, propune deschiderea probelor, la naiba.
Foarte bine.
Votez pentru ca întreaga subcomisie să aibă acces imediat
la toate mărturiile martorilor, documentele,
şi orice alte dovezi pe care le avem cu privire la Tricorp.
Votez pentru.
- Ceilalţi care sunt pentru. - Da.
- Da.
- Cine este împotrivă? - Eu.
- Eu.
Da, sunt împotrivă. Moţiunea este moartă.
Nu. Este moartă, pentru că tu ai ucis-o, d-le preşedinte,
şi toată această procedură este complet ilegală.
Nu, d-le Dillon, rămâne în discuţie.
Până ce nu vom verifica totul legal, toate probele vor fi protejate.
Suspendăm şedinţa ?
Jordache, dacă ai o clipă, aş vrea să discut ceva cu tine, te rog.
Ne blochezi să vedem aceste dovezi dintr-un motiv foarte simplu...
Nu ai nici o dovadă. Încerci să prinzi peştele şi tu ştii asta.
Greşit, Dillon. L-am prins deja.
Greşit, Jordache. O să-ţi închei scurta şi neinspirata carieră de senator
pentru că eu voi lupta pentru asta, în comisie şi în plenul Senatului.
Dillon, de ce eşti atât de îndârjit pe chestia asta? Sincer ?
Şi lasă deoparte loialitatea faţă de partid. Adevărul.
Vrei adevărul ? Bine, o să ţi-l spun eu.
Am cheltuit timp şi bani pentru a afla de ce insistă Rudy Jordache,
şi am aflat că dai vina pe Charles Estep
pentru greva care a cauzat închiderea fabricii de electronice.
Şi toată această mare şi puternică cruciadă împotriva Tricorp
nu e nimic altceva decât o ură personală... cu accente paranoice, într-adevăr.
Deci tu eşti băiatul care i-a suflat la ureche lui Paxton. Ar fi trebuit să ghicesc.
Tu eşti băiatul care l-a făcut pe Paxton să se răzgândească. Dumnezeu ştie cum.
Ei bine, m-a costat 2 milioane de dolari.
Ce ?
2 milioane de dolari, diferenţa dintre suma cu care am vândut fabrica
şi suma pe care aş fi obţinut-o pe ea, dacă nu aş fi fost atât de grăbit.
S-a meritat. Nici nu-ţi dai seama cât de mult.
Dacă tot suntem la subiectul ăsta, ce spui de faptul că audierile sunt blocate de
un consultant care primeşte o sută de mii de dolari pe an
de la una dintre companiile lui Charles Estep ?
Nu este un uşor conflict de interese acolo ?
Vezi tu, şi eu am investit un pic de timp şi bani.
Nu am spus asta nimănui, încă.
Este înţelept. Îţi salvezi reputaţia.
Ţi-o poţi salva şi tu, demisionând din subcomisie.
- Sau ? - Ziarele vor începe să te atace.
Ascultă, acum, juniorule. Sunt senator de 15 ani
şi dacă nu ai aflat încă, că acesta este un club pentru domni, o vei face.
Răspândeşte astfel de chestii prin ziare şi îţi vei termina mandatul înainte de termen.
Dillon, dacă plec... te iau cu mine.
Nu mă aşteptam să începi imediat.
Eu am vrut să o fac.
M-am decis să mă confrunt cu faptul că tati nu se mai întoarce.
Bine.
Ştii, nu am mai fost niciodată în Washington.
Fiecare ar trebui să facă obligatoriu un tur pe aici. Este foarte educativ.
Mi-ar fi de folos. Tot ce ştiu e Whitby, şcoala şi fabrica.
Oricum, cred că o să arunc o privire prin jur.
Bine, dar în zilele tale libere. Acum am nevoie de tine aici.
Ramona, totul e aranjat.
Judy are o cameră pentru tine, până te vei pune pe picioare.
Eşti atât de bun cu mine. Când eşti atât de ocupat şi ai atât de multe pe cap.
Ai mai auzit de Wes?
Nu. Nu încă. Dacă o să o fac, o să te anunţ.
O să mergem să vizităm obiectivele turistice, când se mai uşurează treaba. Bine?
Bine.
Nu-mi vine să cred.
Mă gândeam că eşti în Washington nu, uitându-te prin hărţile pe care le folosesc.
Am fost, am văzut, am venit.
Păi, bine.
Ce se întâmplă ? Cei cu toate aceste ziare, despre tipul ăsta, Estep?
Am obţinut în sfârşit, o comisie pentru audierea lui.
Este atât de important ? Adică, să se ocupe de el o comisie a senatului ?
Pentru început, a mituit nişte procurori din cadrul Departamentului de Justiţie.
A aranjat moartea subită a fostei sale secretare şi amante,
când s-a întors împotriva lui.
Nu am ştiut că el...
Ascultă... nu ai nevoie de musafiri, ai destule pe cap.
De fapt, pentru asta am venit.
Rambursarea creditului cu care am cumpărat Greenway Records.
- Aici sunt... - 50,000 de dolari plus 10% dobândă.
Dobândă ? Nu ţi-a cerut dobândă.
Este la acelaşi nivel, ca atunci când ai scos banii pentru mine, îţi aduci aminte ?
Mi i-ai dat când am avut nevoie de ei.
- Eşti sigur că-ţi poţi permite asta ? - Cu siguranţă.
Acum suntem chit, Rudy. Ne vedem acasă.
Sortează astea pe trei categorii, aşa cum ţi-am spus, bine?
Şi eu am tresărit atunci când te-am văzut. Ce faci aici ?
- Lucrez pentru Rudy. - De când ?
De azi.
Acolo parcă-i o sală de război.
Rudy mi-a spus că se ocupă de un tip, Estep. Pare unul important.
Da. Ken, ajutorul lui, spune că Rudy lucrează toată ziua şi citeşte toată noaptea.
Ce ?
Tot revede mărturiile cuiva.
Sau ceva. Nu ştiu.
Ramona, ai mai auzit de Wes în ultima vreme ?
Nu.
Vei auzi.
Dumnezeule, Ramona.
Nu-i vorba de greşeala nebunească pe care am făcut-o cu vieţile noastre,
ci ceea ce am făcut altora, mă sperie.
- Wes, salut ! - Salut.
- Nu credeam că-ţi vei mai aminti de mine. - Adică, cum te numeşti ?
Ce mai faci ?
- Ai timp pentru o băutură ? - Sigur.
- Oricum, ce faci pe aici ? - Afaceri.
Un pahar de vin alb, te rog. Vrei să-mi aduci poşeta ? E pe pian.
Bourbon cu apă. Ţi-am văzut numele afară pe afiş şi a trebuit să intru să văd ce faci.
Păi, mă bucur că ai făcut-o. Cu ce fel de afaceri te ocupi ?
Afaceri neterminate.
Îţi aminteşti noaptea aia nebună în New York ? Când aţi venit din Whitby ?
- Când te-am întâlnit în locul ăla mişto ? - Da. Da, tu şi cu Billy.
- Şi cum o chema ? - Ramona.
Aşa e, Ramona. Da.
- Ea ce face ? - Este încă în Whitby.
Înţeleg că voi nu mai sunteţi împreună, nu ?
- Nu prea. - Păcat. Părea o fată drăguţă.
Deci, cum mai merg afacerile cu înregistrările, în aceste zile ?
Nu prea l-am mai văzut pe Billy.
Oh, mulţumesc.
- De cât timp eşti aici ? - Trei săptămâni.
Nu-i atât de rău, sincer.
Tot am sperat că un producător de la Hollywood o să mă ia pe sus
în Rolls-urile sale şi o să mă facă o stea.
- Pentru producător şi pentru Rolls-uri. - Bine.
Cred că ai întâlnit o mulţime de oameni. Cum pot găsi pe cineva în oraşul ăsta ?
Adică, pe cineva care nu e în cartea de telefon ?
Da, corect.
- Nu ştiu. Cred că aş apela la poliţie. - Ai ghicit din nou.
Wes, ai cumva probleme ?
Încerc să găsesc un tip, fără să fac mare tam-tam.
- O să mă ajuţi ? - O să văd ce pot să fac.
Mulţumesc.
Deci, unde stai ?
Într-un loc, în partea cealaltă a oraşului.
Locul ăsta se întâmplă să aibă banchete în loc de pat
şi sufrageria într-o maşină ? Într-o staţie de autobuz ?
- Nu, ascultă, chiar... - Wes, uite..
Recunosc de cum văd, un tip care are nevoie de un duş fierbinte şi de un pat proaspăt.
Ia astea.
Da. Mulţumesc. Dar tu ?
Cunosc de asemenea un tip, care are nevoie de companie.
Şi acum, încă odată, doamnelor şi domnilor,
- frumoasa, Vicki St John. - Pa. Vorbim mai târziu.
- Ai vrut să mă vezi ? - Doamna spune că tu i-ai făcut asta.
- I-am făcut, ce ? - Asta !
Ar trebui să vezi şi restul din mine.
- A încercat să mă păcălească. - Să te păcălesc ?!
A încercat să plece cu portofelul meu. Trebuia să-mi iau portofelul înapoi, nu ?
- Minţi, idiot ciudat ! - Taci !
Ţi-am spus să nu pleci din hotel.
Mă întorc cu spatele doar 5 minute şi tu intri deja într-o belea.
De ce sari pe mine ?
Uite, da ? Tipa asta e o curvă.
Nu-l lăsa să-mi spună aşa. Am o reputaţie de păstrat.
Îţi cunosc reputaţia şi ştiu cum ţi-o păstrezi.
Bine.
Poftim, aranjează-te.
200 de dolari ? Las-o baltă !
O să-l dau în judecată... pentru vătămare corporală.
O să-i arăt judecătorului ce mi-ai făcut !
O să pierzi. E cuvântul tău împotriva cuvântului lui.
Pe dracu o să pierd. Am fotografii !
O să-ţi dau 400 de dolari, cash. Ai face bine să-i iei.
Ar fi bine să ieşi cu mai mulţi, sau o să iau acest hotel la pachet.
- O să-ţi dau dimineaţă o mie de dolari. - De unde să ştiu ?
Trebuie să mă crezi pe cuvânt. Şi acum, ieşi de aici.
Bine. Dar nu accept cecuri.
Ei bine, se pare că mica noastră discuţie de ieri nu te-a impresionat.
Oh, ba da, m-a impresionat.
Este un truc bun pentru prima dată,
dar nu ţine şi a doua oară.
Întoarce-te la locul tău.
Îţi mulţumesc că m-ai pus în apartamentul prezidenţial.
- Întoarce-te la etaj ! - Aş spune că e o treabă frumoasă.
Ştii, pentru că acolo sus nu e nimeni, nu-i aşa ?
Nimeni, aşa că am avut timp să mă gândesc. Şi ştii la ce m-am gândit ?
Cine e barosanul ăla care m-a trimis aici şi mă ţine atât de frumos şi confortabil ?
Ei ?
Şi eu...
...m-am gândit în continuare...
Mă auzi ? M-am gândit în continuare...
şi mi-a venit în minte un nume.
Estep. Estep.
Charles Estep.
De unde ţi-a venit numele ăsta ?
Am citit în ziare şi m-am gândit:
"Ce senator face o anchetă şi pe ce mare mahăr îl anchetează?"
"Proprietarul unui hotel în Las Vegas." Ei?
Bine, aşa că eu şi Estep avem ceva în comun. Corect ?
- Jordache. - Ai întârziat la treabă.
Îmi pare rău, şefu.
Pot să dau un telefon ?
Da. Dallas, Texas.
Da. Mulţumesc.
Mac a fost alături de mine, desigur, iar Jones s-a alăturat şi el în cele din urmă.
Dar Paxton a votat pentru Jordache.
Paxton.
Bătrâna pisică încă are toţi dinţi.
De ce nu poate să înceteze să muşte din mine şi să moară ?
- Ce urmează ? - Ce urmează ?
Îţi spun, am trăit cea mai umilitoare...
Umilitoare ? Cum ?
M-au blocat, nu m-au lăsat să văd dovezile.
Acest Johnny-care-vine-târziu-din- New York... New York...
m-a terminat chiar în faţa omului pentru care am lucrat...
Tu numeşti asta umilire ?
Ei bine...
cu siguranţă, nimeni nu a putut să prevadă
că o să pierdem la un singur vot,
aşa că am făcut tot ce se putea face pentru tine, Charles.
Ieri.
- Ce urmează ?
Intră.
Îmi pare rău, Charles, d-le senator.
Aveţi un telefon din Las Vegas. Domnul lucrează la pază.
De ce oare m-o suna ?
Interesant, nu-i aşa ? Eu nu l-am putut convinge să-mi spună.
- Poate reuşeşti tu. - Nu, mai bine fă-o tu, Raymond.
- Ce urmează ? - Demisionez din subcomisie.
- De ce ? - M-ai auzit ce am spus ?
Ce am auzit, e motivul pentru care nu poţi demisiona din subcomisie.
Charles, Jordache ştie că sunt pe ştatul tău de plată.
M-a ameninţat că spune lumii dacă nu demisionez.
Că spune lumii ce ? Nu ai încălcat nici o lege din câte ştiu.
Senatul este plin de consultanţi ai unor corporaţii. Aleşi... ca şi tine.
Ei nu fac parte din comisii care-i investighează pe angajatorii lor.
- Nu. O să demisionez. - Rămâi.
Vorbeşti cu vreun om de serviciu sau cu un senator al Stalelor Unite ?
Dacă eşti pe ştatul meu de plată, nu e nicio diferenţă.
Las-o baltă cu asta, Estep.
Doar nu-mi ceri să risc scaunul senatului, şi 15 ani din viaţa mea,
pentru disputa asta personală a ta cu Jordache?
La naiba, împuşcă-mă, dar nu voi face asta.
Nu, nu o să o fac. Şi tu ştii că de la mine ai primit primul dolar.
Nu te-am angajat pentru că eşti un bun orator la banchete.
Nu, domnule. O să rămâi şi o să arunci o privire peste aceste dovezi.
Şi când presa o să sară pe mine - ceea ce vor face - ce o să spun ?
Sau nu te-ai gândit la asta ?
Încearcă "Nu comentez".
Charles...
Nu-mi face asta.
Sună-mă când ai ceva să-mi spui, d-le senator.
Raymond ?
D-na Estep nu a sosit încă ?
Nu. Nu, amână cina doar.
De ce m-a sunat Falconetti ?
Uită de Falconetti. Unde este Claire?
O aşteptăm la cină.
Întâlnirile astea cu voluntarii de la spital, continuă la nesfârşit.
Nu, Lester a spus că ea a respins maşina la 3 şi a spus că o aduce acasă un prieten.
A sunat la spital acum o oră să vadă dacă s-a răzgândit.
Nu a putut să dea de ea.
Acum o oră ? Ei bine, Dumnezeule, ce ai făcut ca să o găseşti ?
Nu a fost nici o întrunire la spital şi nimeni dintre apropiaţii ei nu au văzut-o.
Doar ce am fost sus. Marie spune că...
nişte articole de toaletă, nişte haine şi un geamantan, au dispărut.
Cred că e o greşeală. Nu putea să facă asta.
Nu fi prea dur cu ea. Îi e frică că o să cedeze în faţa întrebărilor.
Şi ar putea să o facă. O să fie mai bine fără ea.
Ţi-ai pierdut minţile ? Fără ea ?
Raymond, asta a fost o citaţie a senatului. O citaţie a senatului.
Dacă nu o găsim noi, o vor face ei.
La naiba !
Bine.
Bine, priorităţile. Mai întâi o găsim pe ea.
Sună la agenţia de turism pe care o foloseşte uneori,
şi apoi verifică avioanele, trenurile, autobuzele.
Nu, uită de autobuze. Niciodată nu ar merge cu unul.
Sună la New York. Să facă şi ei acelaşi lucru.
Şi dacă nu o găsim ? Trebuie să justificăm de ce nu dă curs citaţiei.
Adevărat, adevărat.
În acest caz, prezintă o declaraţie a Dr. Arnold, antedatată acum 2 săptămâni.
"Recuperarea ei după o pneumonie virală..." Să menţioneze şi hepatita.
"...e de aşteptat să fie lentă."
Internată într-un sanatoriu. Şi asta să fie antedatată.
- Pot să intru ? - Sigur.
Hai să vorbim unul cu celălalt.
Bine.
Îmi pare rău.
Am spus lucruri... şi regret.
Oh, Rudy.
Şi eu, şi eu, şi eu.
Te iubesc. Nu vreau să te pierd.
Şi eu te iubesc.
Şi ştiu , ştiu că nu trebuie să fiu geloasă pe Kate.
A fost o prostie, o copilărie.
Hai să vorbim despre asta la cină.
La cină...
Oh...
Rudy, nu pot. Îmi pare rău, nu în seara asta.
De ce nu poţi ?
Păi...
pentru că mă întâlnesc cu cineva la cină. Cu Joe Galen.
Oh. Aşa merge treaba ? Eu merg acasă la Kate, tu ieşi cu Joe Galen ?
Nu, haide. Doar s-a întâmplat să mă sune, asta-i tot. E un vechi prieten.
În regulă. Nu eşti proprietatea mea.
Dacă vrei să ieşi cu un alt bărbat, bine.
Când ne putem vedea ?
Păi... weekendul acesta trebuie să-l petrec cu Diane,
pentru că luni, cred... sper... o să se întoarcă la internat.
- La internat ? - Da.
Nu poate sta aici, uitându-se la filme vechi pentru tot restul vieţii.
Şi în New York sunt şcoli. Şi unele bune.
Păi, ştiu asta, dar am găsit acest loc în Connecticut,
care cred că i se potriveşte perfect.
Îmi amintesc când l-am trimis pe Wesley la internat,
gândindu-mă că este cel mai bun lucru pentru el...
educaţie bună, formarea unui bun atlet, aer curat.
Doar că nu a fost cel mai bun lucru pentru el în acea etapă a vieţii lui.
Ce avea nevoie, era să fie înconjurat de părinţi, care să-l iubească.
Ia stai puţin, Rudy. Nu am luat această hotărâre dintr-un capriciu, sau din răutate.
Doar îţi împărtăşeam din experienţa mea.
Ei bine, apreciez asta.
Dar se întâmplă să ştiu ce este mai bine pentru fiica mea. Şi pentru mine.
Şi îţi spun, ultimul lucru de care am nevoie acum
este un curs despre... cum să fii părinte.
Bine.
- Bună, d-le senator. - Diane.
- Ce mai faceţi ? - Bine.
- Aţi mai auzit ceva de Wesley? - Nu, nu încă.
Ţinem legătura.
Diane.
Încă mă acuză pentru plecarea lui Wesley, nu-i aşa?
Diane, chiar acum, el acuză o mulţime de oameni pentru o mulţime de lucruri.
- Hei, pot să vorbesc puţin cu tine ? - Bine.
Ia loc, bine ?
Ce ?
Ei bine, am făcut câteva cercetări printre şcoli.
- Şcoli ? - A-ha.
Adică, tu trebuie să-ţi termini educaţia,
şi eu cred că am fost un pic cam nepăsătoare cu asta.
Oricum, am găsit un loc în Connecticut care cred că arată grozav.
Din punct de vedere academic, are o bună reputaţie
şi acolo par să fie o mulţime de activităţi interesante.
Şi cel mai important lucru, este doar la 50 de kilometri de New York.
Aşa că putem petrece weekendurile împreună. Pot veni eu acolo, sau vii tu aici.
Acestea sunt biletele de autobuz. M-am gândit că am putea face o excursie sâmbătă
şi să vedem locul, dacă vrei şi tu. Şi dacă o să fii de acord...
ei au spus că ar putea fi interesaţi de tine.
Bine.
- Unde te duci ? - Să-mi fac bagajul.
- Pentru vizita noastră ? - Nu avem nevoie de vizită. Să o facem doar.
Oh, Diane, haide. Am vrut doar să-ţi arăt locul, înainte să iei o decizie.
Tu ai hotărât deja, aşa că de ce să mai facem excursia
doar ca să spunem că ţi-ai făcut datoria de mamă, înainte să scapi de mine ?
Oh, dragă, haide.
Uite, Diane...
Diane, asta-i doar pentru că între noi lucrurile nu merg.
Asta ne-ar împiedica să ne implicăm emoţional. Este...
Cred că cel mai bun lucru, este ca pentru un timp, să păstrăm puţină distanţă între noi
ca să ne putem clarifica sentimentele.
Şi apoi, când o să ne revedem, să fim cu adevărat capabile să comunicăm între noi.
Uite, hai să recunoaştem şi să terminăm cu toată această prefăcătorie.
- Niciodată nu ne vom înţelege. - Diane.
Uite adică, se mai întâmplă.
Ce sunt o mamă şi o fiică? Sunt doar cuvinte... ce definesc accidente ale naturii.
Vreau să-mi restituiţi banii, vă rog.
Bună. Nu te-am auzit când ai intrat.
- Oh, credeam că încă dormi. - Cred că te-am lăsat fără pat.
Am venit după spectacolul de noaptea trecută şi parcă erai mort.
- Îmi pare rău. - Oh, nici o problemă. Am stat cu un prieten.
- Micul dejun ? - Room service?
Vroiam să ţi-l aduc la pat.
- Stai să verific dacă plouă. - Las Vegas e în deşert. Aici nu plouă.
- Eddie are o sincronizare extraordinară. - Eddie ?
Căutai pe cineva ca să te ajute să găseşti pe altcineva. Eddie ştie pe toată lumea.
- Bună, Eddie. Eddie, el e Wes. - Salut.
- O să te coste. - Cât ?
Ei bine, eu nu mă uit nici în cartea de telefon, fără 500 de dolari.
500 ?
Descurcă-te tu, dacă crezi că o poţi face mai bine.
Nu am 500 de dolari. Aşteaptă puţin. Eu...
am 50.
- O să îţi dau şi restul. - După cine trebuie să mă uit ?
Un prieten de-al meu îi datorează ceva acestui tip. Vreau să îl plătesc.
Hai, nu am spus "de ce", am întrebat "cine". Cum îl cheamă ?
Falconetti. Anthony Falconetti.
- Cum arată, e mare ? - Da, e mare. Şi are un ochi de sticlă.
- Cu ce se ocupă ? - Marinar, muncitor în docuri.
Eşti sigur că e în Vegas? E o grămadă de nisip pe aici. Şi nu-i de pe plajă.
Da, sunt sigur.
Bine. Uite ce. Caută-mă, când o să ai şi restul de mălai.
- Ai primit 50. Pentru ăştia poţi să începi. - Cu 50 cumperi 15 minute din timpul meu,
care se termină... chiar acum.
Wes, uite. Am eu 100 de dolari.
Nu, mulţumesc. Este în regulă. Mă gândesc eu la ceva.
Te întorci aici în seara asta şi rămâi, nu-i aşa ?
Hei, uite, ai fost nemaipomenită, dar nu vreau să profit.
Wes, tu nici măcar nu ai încercat.
La revedere.
Annie, o să-ţi înregistrezi albumul.
În orice moment.
Aşteaptă puţin.
Am spus, aşteaptă puţin.
Ce fel de urgenţă ?
Hei, drăguţă doamnă, fii pregătită.
Când te sun, te vreau aici. Şi în voce, bine ?
Bine.
- Care-i marea urgenţă, Vicki ? - Am nevoie de 500 de dolari, imediat.
- Păi, du-te la o companie de împrumuturi. - Nu-s pentru mine, sunt pentru Wes.
Wes ?
- Da, Wes. Îl ştii pe Wes. - Well, este în Vegas?
- Aşa este. - Ce face el acolo ?
Nu ştiu. Tot ce ştiu e că-i falit şi că nu are decât cămaşa de pe el.
O să-ţi trimit bani. Numai că, nu-i spune de unde îi ai.
De ce nu ?
Nu o să-i primească.
Cum merg azi afacerile cu înregistrările ?
Ştii şi tu cum. Dezastruos.
Cum mai e cu starul înregistrărilor ?
Este în găleată.
Las-o în pace, pentru numele lui Dumnezeu. Ştiu cât e de nebună, o să o ia razna.
E tipic pentru ea să creadă că-i din vina ei şi o să se aleagă praful.
Ce păcat.
Lasă-mă să-i stabilesc o sesiune de înregistrări. Ei ?
Nici măcar nu trebuie să punem bandă pe tambur.
Doar să o lăsăm să creadă că... ştii tu, că îşi face treaba.
Doar satisface-i cerinţele d-lui Estep şi totul va lua sfârşit.
Am încercat. M-am dus la Washington. Locul ăla parcă-i Fort Knox.
- Nu sunt hoţ. - Eşti ceea ce trebuie să fii.
Declaraţiile, când nu sunt la Rudy, sunt sub cheie.
Nici măcar nu pot afla unde sunt încuiate.
Dacă vrei, poţi, aşa cum se spune.
Poate că putem modifica înţelegerea. Spune-i d-lui Estep că aş putea face altceva.
Adică... spune-i despre Annie. Bea, ia pastile.
Ar putea să ia chiar o supradoză.
Vincent sunt. E timpul ca domnişoara Adams să plătească avansul.
Retrage-i redevenţele.
Asta o să-i distragă atenţia de la alte probleme.
Înţelege asta, Abbott, d-lui Estep nu-i pasă de d-şoara Annie Adams, sau de tine
Îi pasă doar de înţelegere. Cea pe care tu ai făcut-o cu el.
Tu chiar te bucuri de asta, nu-i aşa ?
În fiecare clipă.
Odată ce-i satisfaci cererea d-lui Estep şi el te lasă în pace, scapi şi de mine.
Îţi sunt dator.
Şi la timp potrivit...
o să ţi-o restitui.
- Kate ? - Rudy !
Din nou acasă înainte de căderea întunericului ?
Am început să-mi fac griji că regimul ăsta, să stai cu ochii pe ceas,
sau să joci canastă, ar putea să te înnebunească.
Cred că o să fac nesăbuinţa şi o să te scot la cină.
Oh, păi, ar fi frumos.
Dar...
mai întâi...
trebuie să-ţi mărturisesc ceva.
Da, eu...
astăzi am scăpat vreo trei ore din lesă.
Mă întrebam eu de unde ai strălucirea aia.
Am hoinărit puţin şi jur că m-am uitat tot timul după Falconetti.
Am descoperit acest patinoar.
Maberry ? Doar nu mai este în funcţiune ?
Ba da, este. Şi cu clienţi de la inaugurare, aş putea adăuga.
Ei bine, acest minunat bătrânel
s-a clătinat până la mine
şi m-a întrebat dacă vreau să patinez acest vals alături de el.
Ei bine, cum puteam să-l refuz ? Dacă ne-ai fi putut vedea.
Corect, lasă-mă să-ţi explic. Ca să poţi înţelege.
Imaginează-ţi, eu pe patine, lucru la care nu sunt foarte bună,
susţinută de acest bătrânel.
Bine, am început foarte încet, pentru că îmi tremurau gleznele.
Şi, cum patinam noi pe acolo, îmi făceam griji pentru el, să nu cadă.
Patinez foarte încet alături de el.
Şi, dintr-o dată, el s-a oprit. Adică, a zburat !
S-a dovedit a fi unul dintre partenerii Soniei Henie.
Este răzbunarea oamenilor în vârstă. Oh, Doamne, arătam ca o tâmpită !
Niciodată în viaţa ta, nicăieri, nicicând, Katherine Jordache,
nu ai arătat ca o tâmpită.
Mâine plec.
De ce ?
Păi...
pentru că mi-e dor de Janey.
Şi mă aşteaptă şi părinţii mei.
Şi eu doar pierd timpul pe aici, după bunul plac.
Şi...
tu i-ai luat un lucru foarte frumos, unei doamne foarte frumoasă.
Şi chiar tu recunoşti că lucrurile nu merg prea bine, deci, ar trebui să plec.
Nu e nimic în neregulă cu motivele tale, Kate.
Doar că sunt prea multe, asta-i tot.
Poate.
Dar nu am găsit nici măcar unul, ca să rămân.
Am eu unul singur, unul egoist.
Casa asta va părea extrem de goală fără tine.
Nu a mai râs nimeni aici în ultima vreme.
Ei bine, o să râdă.
Uite...
Mai am weekendul viitor,
apoi, vor începe audierile şi...
şi apoi voi fi prea ocupat ca să-mi fie dor de tine.
Rămâi până atunci ?
Bine.
- Vii sau pleci ? - Nu m-am hotărât încă.
În acest caz, intră şi ia loc.
Billy ?
Nu, nu, eşti ocupat.
Nu chiar, mai mult mă odihnesc, decât să lucrez.
Şi în plus, îmi face plăcere compania ta. Intră.
Deci, cum merge ?
Ancheta ? Bine.
- Dar ţie cum îţi merge ? - Bine.
- Kate ce face ? - Bine.
Este o doamnă drăguţă.
Da. Este.
- Cum merg afacerile cu înregistrările ? - La fel. Nemaipomenit.
Dar problema pe care o ai ? S-a rezolvat ?
Cred că e pe cale să se rezolve.
Bine.
Păi...
- Ce spui de o băutură ? - De ce nu ?
- Alo ? - John Franklin.
Mulţumesc.
Martin. Eşti amabil să-i umpli paharul d-lui Franklin ?
Traducerea şi adaptarea: Virgil G.N.