Din episodul anterior în Om bogat, om sărac, Volumul 2
Cineva ştie despre tatăl meu.
Şi nu se va opri până când nu va dezvălui întreaga poveste.
Nu există nici o posibilitate ca cineva să facă legătura între tine şi Albert Dietrich.
Jordache a infiltrat articolul asta despre tatăl lui Claire.
Acum, nu pot dovedi asta, dar o ştiu.
Vreau să ştiu de ce Falconetti a încercat să-l ucidă pe senatorul de New York.
Dă-mi-l pe Falconetti.
Ben! Abbott, Greenway Records. Eu şi d-şoara Adams, doar ce am sosit din New York
pentru a da o mână de ajutor într-o cauză nobilă.
Foarte drăguţ.
Are un fiu vitreg, pe nume Billy Abbott.
Doar ce a cumpărat Greenway Records.
Vreau Greenway Records.
De ce aş crede că nu vrei să te răzbuni pe Estep din motive proprii ?
Pentru că Estep şi Tricorp sunt corupţi şi tu ştii asta!
Am greşit şi îmi pare rău.
Am ştiut asta... chiar şi atunci când se întâmpla.
Dar cum poate o greşeală care nu a însemnat nimic... nimic, Wes
cum poate strica totul, pentru totdeauna ?
Vino aici, Billy.
O să fac dragoste cu tine. Fii curajos.
Ce am nevoie... este sa fiu singur cu Rudy Jordache
şi să mă consult cu el din greu.
Mă simt foarte dezorientat.
Ştii, nu eşti chiar atât de mucoasă, precum te-am crezut.
Vreau să vorbesc cu tine.
Wesley, ai avut tu un motiv de te-ai bătut cu Billy !
Ai avut tu un motiv de te-ai băgat în pat cu o fată de 16 ani !
Ştii ce ai făcut şi de ce ai făcut-o !
Îmi eşti dator cu o explicaţie !
Traducerea şi adaptarea: Virgil G.N.
OM BOGAT, OM SĂRAC. Volumul 2
Sezonul 2 (Book Two), Episodul 12 (Chapter 12)
- Roy? Roy, sunt eu, Wes. - Ce ?
Ia-o uşor, da ?
Wes ? Oh, omule.
Wes, omule, eşti în regulă ?
Da. Pentru ce ai arma ? Nu am ştiut că ai o armă.
Mi s-a părut o idee bună. La naiba, mă bucur să te văd.
- Este pentru Falconetti, nu-i aşa ? - Da.
- S-a întâmplat ceva ? - Nu. Eu doar...
m-am gândit să fiu pregătit, doar atât.
Ia spune, ce cauţi pe aici ?
Caut ceva de munca pe o barcă.
Am ceva experienţă.
- Ce s-a întâmplat ? - Era timpul.
A-ha. A venit timpul aşa dintr-o dată, nu-i aşa ?
Apari în zori, doar cu hainele de pe tine.
- Dacă nu mă încadrez în planurile tale... - Mereu te încadrezi în planurile mele.
Se serveşte cafea pe găleata asta ?
Mereu servim micul dejun noilor membri ai echipajului.
Permiteţi să urc la bord, domnule !
- Permisiune acordată, marinarule.. - Bine.
- Ea unde este ? - În camera ei.
- Ştii ceva de Wes? - Nu încă.
Mulţumesc.
Oh, Rudy, îmi pare rău. Înţeleg că ea are dreptul să-mi complice mie viaţa
dar nu are dreptul să o complice pe a ta sau pe a lui Wes.
Amândoi sunt de vină. Wes are şi el partea lui de vină.
În cazul fiicei mele, nu face decât să provoace un haos total.
Ia-o uşor acolo sus.
Cine este ?
- Ce cauţi aici ? - Sunt sigură că ştii.
Eşti şocată şi îngrozită că eu şi Wesley am fost găsiţi împreună în pat noaptea trecută.
- Ei bine, mare lucru. - Diane, este mare lucru.
Ai doar 16 ani. Nu ai nici 26, nici 36 !
Nu am ştiut că este o vârstă legală pentru asta. Am nevoie şi de o licenţă ?
Vrei doar să încerci să înţelegi ceva ?
Senatorul Jordache ne-a invitat în casa lui în calitate de oaspeţi.
Ai agravat lucrurile dintre el şi Wesley.
Ştiam eu că o să dai vina pe mine pentru asta.
Nu dau vina pe tine, Diane !
Pur şi simplu încerc să scot în evidenţă consecinţele comportamentului tău !
Pentru informarea ta, nu am vrut să-l las pe Wesley să plece
şi senatorul ar trebui să bată la uşă, înainte să dea buzna !
Diane, asta-i casa lui Rudy. Ai făcut ce ai făcut sub acoperişul lui !
- Ei bine, şi ce o să-mi faci ? - Ajunge !
Îţi loveşti şi clienţii atunci când nu-ţi plac întrebările lor ?
Îmi pare rău. Nu am vrut să fac asta. Eu...
Diane, nu pot accepta ce ai făcut.
Păi, asta-i o prostie pentru că nici nu ai habar ce am făcut !
Cred că ştiu destul.
Poate că asta te şochează, mamă,
dar, vezi tu, nu am mai făcut asemenea lucru înainte.
Nu tot.
Diane, cred că îmi este un pic cam greu să te cred.
Ei bine, la fel ca majoritatea întâlnirilor mele.
Dar ştii ce ?
Cred că este o greşeală să aduci pe lume un copil pe care nu-l doreşti.
Şi ce se întâmplă dacă ai rămas însărcinată ?
Mi-aş dori acest copil.
Oh, Diane, dragă.
Eşti încă o copilă. Nu ştii nimic despre a fi mamă.
Sunt sigură că m-ai putea învăţa tu despre asta.
Fă-ţi bagajele. O să te duc acasă.
D-le senator ?
Este trecut de miezul nopţii, domnule senator.
Da ?
Păi, eu o să mă duc la culcare acum.
Şi să nu vă faceţi griji pentru băiat, d-le senator.
O să se întoarcă el.
Alo ?
Wes ?
Am sunat ca să-mi exprim condoleanţele.
- Ce ? - Pentru moartea lui Sarah Hunt.
Cine este ?
Îl investighezi pe Charles Estep.
- Eu te pot ajuta. - Cum ?
Să ne întâlnim. Pe şantierul de construcţii,
de pe First Avenue nr 38, într-o oră şi jumătate... singuri.
Ascultă... eu...
Doamnă Rowe.
Trebuie să ies.
Dacă sună Wesley, să lase un număr unde poate fi găsit.
D-le senator ?
Îţi mulţumesc că ai venit.
- Cine eşti ? - John Franklin, d-le senator.
Şeful finanţelor lui Charles Estep.
- Nu pentru mult timp. - Înţeleg.
Mă îndoiesc. Haide.
D-le senator, te rog.
Servesc organizaţia lui Estep de 17 ani.
Acum câteva luni, am făcut prima mea mare greşeală.
Am fost rugat să o ţin pe Sarah Hunt "sub restricţie", aşa cum a spus Charles.
- Dar ea a scăpat de restricţie. - Nu a fost vina mea.
Dar ţi-ai pierdut slujba. Şi acum vrei să te răzbuni ?
De ce aş vrea să mă răzbun ? Am fost promovat şi mi s-a mărit salariul.
Charles nici nu mi-a ascultat scuzele. "La urma urmei", a spus,
"fiecare poate să greşească", şi asta o citez exact.
Cât de emoţionant. Nu-l ştiam atât de sensibil.
Nici nu este. Am riscat mult să vin să vorbesc cu tine, d-le senator.
Pedepsele lui Estep sunt rapide şi dure.
Cât de grele sunt, depinde de mărimea greşelii.
Cu Sarah Hunt nu a fost chiar... lapte şi miere.
Nu, nu a fost. Ştia prea multe despre el.
Ăsta-i şi motivul pentru care a fost eliminată.
Ştii la fel de multe ?
Mai multe, motiv pentru care ar trebui să mi se sape deja mormântul.
La ce se aşteaptă Estep ?
Ca investigaţia ta să treacă, să nu mai fie în centrul atenţiei,
lăsându-l pe el în umbra sa obişnuită şi apoi... poc.
M-am prins.
Îl admir pe Charles Estep pentru un singur lucru:
pentru şiretenia şi ingeniozitatea lui.
Ar putea trimite pe unul din oamenii lui sus puşi să vină la mine cu o asemenea poveste,
ca momeală pentru o capcană, nu-i aşa ?
Ar putea, dar nu a făcut-o. Eu joc cu cărţile pe masă.
Voi face orice pentru a te convinge că joc cinstit.
Ce ai ?
Astea reprezintă banii pe care i-a dat
mai multor procurori din cadrul Departamentului de Justiţie,
în schimbul unor beneficii în favoarea Tricorp.
Cuvântul se numeşte mită.
Am deschis conturi în Elveţia pentru toţi cei implicaţi.
Deci ?
Dacă voi prezenta aceste dovezi, tu vei cel acuzat, nu Estep.
Vreau un aranjament cu tine, bazat pe o înţelegere oficială.
Să ghicesc... imunitate şi protecţie.
Conturile din Elveţia sunt doar numere.
Am nevoie de numele pe care au fost făcute.
Ei bine, am nume, date şi sume,
toate autorizate personal de Charles.
Şi toate sumele corespund cu datele controalelor anulate.
Înţelegi de ce ţin restul dovezilor pentru mine
până când voi fi sigur de partea mea de înţelegere.
- Cum te pot găsi ? - O să te contactez eu.
D-le Franklin, ai nevoie de protecţie.
Nu până când nu vine momentul.
Până atunci, este bine să ne vedem cât mai puţin posibil.
- De unde ştiu că o să mai aud de tine ? - Oh, d-le senator.
Chiar acum, eu am mai multă nevoie de tine, decât ai tu de mine.
Ce ştii despre Albert Dietrich ?
Nu am auzit niciodată de el.
Şi nu vreau să aud din nou numele ăsta.
- Te distrezi ? - Da.
Bine, pentru că după câteva sute de ore de distracţie
am putea să o punem în funcţiune.
M-am plâns eu ?
Vreau doar să văd că nu o să te speteşti degeaba.
Ce, vrei să pleci să navighezi fără mine ?
Hei, Wes, ce naiba e cu tine, omule ?
Pleci sau rămâi ?
- Cum adică ? - Când te-am văzut în Whitby, tu...
totul era bine. Te înţelegeai bine cu Rudy. Aveai o prietenă.
Când te-am întrebat de ce ai plecat, parcă am atins un punct nevralgic ?
Da.
Cu amândouă. Cu Rudy şi cu fata.
- Ah. Nu poţi să o repari ? - Nu acum.
Nasol, nu ?
Parcă îl mai aud pe antrenorul de fotbal de la liceu:
"Jordache, eşti un mecanic înnăscut."
S-au întâmplat multe de atunci, dar nu s-a schimbat nimic.
Hei, hei, ai grijă.
Nu ăsta-i prietenul meu, cu care am vorbit.
Uite, nu vreau să mă amestec, omule.
Eu doar... îl vreau înapoi pe tipul care erai.
- Nu mă întorc. - Bine.
Rămâi aici, mergi în altă parte, fă ce vrei, omule.
Atâta timp cât ştiu ce se întâmplă.
Pentru că nu vreau să mă obişnuiesc cu ceva, care într-o bună zi o să dispară.
- Când o să pleci spre Franţa ? - Cu chestia asta ?
Ei bine, cu o scurtă oprire în mijlocul oceanului... pentru totdeauna.
- Nu crezi că o poţi face, nu ? - Nici vorbă.
Uite... nu va mai fi la fel ca înainte. Adică cu tine, cu tatăl tău şi cu mine.
Ştiu asta. Am venit aici, pentru că asta îmi doresc.
Pentru că tu eşti prietenul meu.
Cel mai bun pe care l-am avut.
Atunci, cred că m-am ales cu un partener.
Ei bine, trebuie să facem ceva pentru ca asta să devină oficial.
Ce vrei să spui ?
Păi... ştii tu, ceva ca un fel de ceremonie.
- Spre exemplu ? - În acelaşi fel în care se botează o barcă.
Vino aici, tu...
Soţia ta mi-a spus că te găsesc aici, d-le senator.
Câteodată mă întreb de partea cui este.
Voi fi scurt. Nu vreau să pierzi ultimul episod
din vendeta mea personală împotriva lui Charles Estep.
- Ce sunt astea ? - Cecuri.
Pot să văd asta.
Sunt plăţi către anumiţi procurori din cadrul Departamentului de Justiţie
- prin conturi bancare elveţiene. - De unde ştii toate astea ?
Sunt în contact cu cel care a deschis aceste conturi la ordinul lui Estep,
- şi el va depune mărturie. - Sub jurământ ?
Sub jurământ.
Lasă-mă să fiu sigur că am înţeles asta..
Poţi dovedi că nişte membri ai Departamentului de Justiţie
- au acceptat mită de la Charles Estep? - Corect.
Vrei să spui că un simplu cetăţean poate submina o instituţie
aflată în subordinea guvernului Statelor Unite ?
Spun ceea ce spun. Voi sunteţi prea mulţumiţi ca să o auziţi
Charles Estep are mai multă putere şi influenţă în ţara asta decât tine sau mine
sau poate decât toţi ceilalţi reprezentanţi ai poporului, luaţi împreună.
Jordache, de unde ai obţinut informaţia asta ?
De la... cum să-i spun... o sursă incontestabilă ?
Astea sunt doar vorbe. Care este numele său ?
O să deschizi o investigaţie ?
- Cum se numeşte sursa şi apoi o să decid. - Întâi decizi şi apoi îţi dezvălui sursa.
Ce fel de joc mai e şi ăsta ? Nu ai încredere în mine ?
Accepţi sau nu ?
Adu-ţi martorul la Washington. O să continui eu cu asta.
- Ai terminat ? - Mai am de lustruit.
O faci mai târziu. Hai să mergem să mâncăm ceva.
Până atunci, timoneria va fi pregătită pentru un nou strat.
Ai devenit dependent de muncă, ştii asta ?
Îmi fac doar partea mea de lucruri.
Suntem parteneri, omule. Nimeni nu îţi ţine socoteala.
Bine.
Să mergem să mâncăm ceva.
După ce mâncăm, o să merg prin magazin, mai am nevoie de nişte vopsea...
şi de nişte pânză abrazivă.
Oh, partenere, eşti neobosit.
Annie ?
Annie, deschide. Ştiu că eşti acolo.
Annie.
- Neaţa. - Este amiază. Unde naiba ai fost ?
Am fost pe ici, pe colo. M-am plimbat după masă.
Dacă ai fi văzut fructele şi legumele din supermarket. Sunt ireale.
Nu-mi pasă de legume.
Am cheltuit banii pe un an, tot sunându-te.
- Ţi-am lăsat un bilet. Nu l-ai primit ? - Ba da, ţi-am găsit biletul.
Şi ? Spuneam că ne întâlnim la aeroport.
- Dormeai la spotul meu de la 3 dimineaţa. - De ce nu m-ai trezit ?
Oh, este în regulă. Vreau să spun că nu am nevoie de tine, pentru orice fleac.
Mă descurc şi singură.
Păi... de ce nu te-ai întors după aceea ?
Acesta este mult mai frumoas, decât un vestiar.
Ştiu ce te deranjează.
Tipic masculin. Faci dragoste cu o femeie şi apoi nu o înţelegi,
de ce ea nu se întoarce ca să cerşească şi mai mult.
Ei bine, dacă tot ai străbătut întreg oraşul pentru asta, a fost..
Bine.
Sigur.
- Cum adică, sigur ? - Adică, a fost bine.
Chiar aşa a fost.. bine.
Mereu ţipi când faci dragoste ?
Uite, Billy, dacă tu crezi că o singură partidă poate schimba ceva între noi...
- Nu este aşa. - Eu vorbesc serios.
Apeşi toate celelalte butoane din viaţa mea. A naibi să fiu dacă o să-l apeşi şi pe ăsta.
- Bine. - Aş putea avea nevoie de tine în carieră,
dar nu am nevoie de tine şi în patul meu.
Corect.
Atâta timp cât ne înţelegem unul pe celălalt.
Am înţeles.
Şi noroc în a decide ce vrei, cum te simţi şi de cine ai nevoie.
Pentru că de obicei, nu funcţionează în felul ăsta.
Pentru majoritatea oamenilor, aceste lucruri sunt simple:
Simt, am nevoie, vreau.
Am mult mai multă voinţă decât crezi tu.
Păi, una e să ai voinţă şi alta e să rezolvi treburile de care ai nevoie.
Hei ! Ţine-l ! Ţine-l !
- Asta-i barca lui. - Bine.
- Barca noastră. - Bine. Ia-o uşor.
- În regulă. El unde este ? - Negrul ?
- Da. - Este bine. A fost aruncat în apă.
S-a rănit puţin, dar nu a avut nevoie de prim ajutor.
- Unde este ? - Păi, s-a dus acasă.
- Acasă ? Unde acasă ? - Hoboken.
- Falconetti. - Ce ?
- Bună. - Bună.
- Chiar la timp. - Porter cea punctuală, mi se spune.
- Pot ? - Da. Mulţumesc.
Pot să-ţi spun de asemenea, că eşti frumoasă?
Lucrurile arată mult mai pline de viaţă. Corect ?
A-ha.
Oh, ai veşti de la Wes.
- Nu. - Nu.
- Nu încă. - Îmi pare rău.
Dar...
- L-am făcut pe Paxton să se răzgândească. - Cu investigaţia ?
Există nişte date noi şi el mi-a dat undă verde.
Felicitări.
Trebuie să vând fabrica de electronice
pentru a evita un conflict de interese. În rest, drumul este liber.
Ca lumea, ca lumea.
Cred că vei scoate la vânzare şi locul ăsta ?
Apartamentul meu ?
- De ce ? - O să fii mai tot timpul în Washington.
Iar când o să vii acasă, cred că o să mergi la Whitby.
Whitby nu este potrivit pentru viaţa privată.
Deci, rămâne doar la tine.
Nu.
Cred că o să-l păstrez.
Pentru a fi folosit, poate, odată la o lună? Pare a fi o cheltuială inutilă.
Maggie.
Ce încerci să-mi spui ?
Oh, Rudy.
Ştii ce se spune, că ochii care nu se văd, se uită ?
Mă face să mă simt singură.
- Trebuie să fac asta, Maggie. Ştii şi tu. - Ştiu.
Mă tem de ceea ce se poate întâmpla cu noi.
Ştii, îmi lipseşti de fiecare dată, chiar şi când eşti aici.
Bine. Atunci, vino cu mine.
Să vin cu tine ?
Da. Alătură-te stafului juridic al comisiei.
Oh, Rudy, dragă. Nu pot face asta. Viaţa mea este aici.
- Viaţa ta ? - Da.
Adică, partea care nu eşti tu.
Ştii, practica mea în drept s-a dublat în ultimul an.
O să fiu promovată în firma Eddie Heath. Şi apoi, mai este şi Diane.
Uite, ştiu ce probleme implică şi ce sacrificii.
- Ştii ? - Da.
Într-un fel sau altul, o să o facem să funcţioneze.
Uite, sunt doar două ore, de aici până acolo.
Şi vor mai fi weekendurile libere.
Un lucru este cert... nimic nu se rezolvă pe stomacul gol.
Între un file şi un vin bun, vom lucra ca să găsim o soluţie.
- Şi mi-a pierit pofta de mâncare. - Acum, uite !
Nu vom lăsa acest lucru să ne doboare. Îl vom face să funcţioneze. Corect ?
Corect. Corect.
- D-nă Falconetti ? - Ce doreşti ?
Fratele tău este aici ? Sunt un prieten de la serviciu. Trebuia să ieşim la o bere.
- Nu ştiu nimic despre asta. - Cred că ştii unde s-a dus.
Unde se duce de obicei.
Păi, cred că tu ştii asta mai bine din moment ce eşti prietenul lui.
Ce faci ?
Ce doreşti ?
Tu... nu ai dreptul să intri aici. Asta e casa mea !
- Unde este ? - Ieşi afară de aici !
- La bar ? - Dă.mi drumul.
- La ce baruri se duce ? - Lasă-mă în pace !
- Bună treabă, nu-i aşa, Anthony? - Ca lumea. Dă-mi..
Răspunde la telefon, surdule !
Liniştea din golful Sheepshead
a fost întreruptă astăzi brusc de o explozie uriaşă..
- Falconetti, este pentru tine. - Spune-i să aştepte puţin.
Oficialităţile nu vor să speculeze cu privire la originea exploziei,
dar nu exclud că ar putea fi vorba de un act criminal.
- Falconetti ? - Ţi-am zis să-i spui să aştepte puţin !
Spune-i tu ! E sora ta şi este agitată.
Au spus dacă a murit cineva în această explozie ?
Da, Maria. Da, ce este ?
Anthony, ce ai făcut ?
Despre ce naiba vorbeşti ?
Ai intrat din nou în belele, nu-i aşa, Anthony ? De ce ? De ce ?
Maria, despre ce naiba vorbeşti ?
- Băiatul ăla a lui Jordache a fost aici. - Unde ?
A venit şi a scotocit prin toată casa. Acum te caută pe tine !
Eşti sigură că el era ?
Anthony, am chiar în mână fotografia lui. El a fost.
Anthony ?
Roy !
- Sunt bine. - Rezistă. O să chem ajutoare.
Nu, nu. Nu mai e nimic de făcut.
- Trebuie să te salvez, omule. - Nu poţi.
Nu am putut-o salva pe Clothilde II, şi nici eu nu pot fi salvat.
Falconetti a fost.
Nu contează.
O să plătească omule, chiar dacă ăsta va fi ultimul lucru pe care o să-l fac.
Nu !
Stai departe de el.
Dă-mi cuvântul tău.
Bine ? Am ceva mult mai important ce vreau să faci pentru mine.
Cum ar fi ?
Vreau să trăieşti, aşa cum eu nu am făcut-o.
Bine ?
Ştiu că asta o să faci,
pentru că tu şi bătrânul tău, mi-aţi oferit cele mai frumoase clipe ale vieţii mele.
- Roy, lasă-mă să te duc... - Nu !
Mă doare. Mă doare.
Sunt aici, omule. Sunt aici.
Traducerea şi adaptarea: Virgil G.N.