Din episodul anterior în Om bogat, om sărac, Volumul 2
- Unde este Sarah Hunt ? - Orele de vizită s-au terminat.
- Pui pariu ? La ce cameră este ? - Vizitele s-au terminat, d-le...
Jordache. Senator Jordache.
În moarte clinică de cinci minute Nu au reuşit să o resusciteze.
Oh, la naiba !
Şi ea spunea că ştie că o vor găsi, şi au găsit-o.
Au găsit-o, iar este este moartă acum.
Şi este moartă... este moartă pentru că ştia prea multe despre Charles Estep.
Oh, nu, Billy!
Hei, Cine eşti tu ?
O fetiţă din Whitby sau o doamnă care vrea să-şi trăiască viaţa ?
O să-ţi placă să înoţi, când o să vezi cum e.
O să-i spui lui Wes de noaptea trecută ?
Nu ştiu.
Cineva a înnebunit şi voi mă arestaţi pe mine ? Hei, haide.
Cine vrea să-ţi facă rău ?
Senatorul. E nebun.
Ştii cumva unde-i tata ?
Nu. Nu a ajuns acolo.
Când ai plecat ?
Pe la patru.
Dumnezeule, dacă s-a întâmplat ceva cu tati cât am fost plecată ?
Traducerea şi adaptarea: Virgil G.N.
OM BOGAT, OM SĂRAC. Volumul 2.
Sezonul 2 (Book Two), Episodul 10 (Chapter 10)
- Eşti bine? - Aşa cred.
Doar strânge-mă puţin în braţe.
- 'Neaţa, d-le senator. - Şefu.
Am găsit-o în urmă cu o oră, când se crăpa de ziuă.
Când Mike a legat cablurile, a văzut numărul de înmatriculare.
Este înregistrată pe numele John Scott.
Este a lui Scotty. Tocmai ce căzusem de acord pentru un nou contract de muncă.
Trebuia să vină la mine acasă pentru negocierile finale.
Şefu, am găsit astea pe scaunul din faţă.
Este un proiect al contractului. Confirmă că, era în drum spre casa mea.
- Hei, Art. Vei draga lacul ? - Da.
Asta-i procedura. De ce nu vrei să te duc acasă ?
Dacă s-a întâmplat ceva cu tatăl meu, vreau să ştiu.
Ce mai aştepţi ?
Este o operaţiune pentru doi oameni. E prea periculos să meargă un singur scafandru.
Suntem o grupă de voluntari. Doar Mike este aici.
- Dar tu ? - Eu conduc barca şi o ancorez.
Mai am nevoie de încă un om.
Am cerut unul prin radio la Clinton. Trebuie să-l aşteptăm.
Ce crezi că faci ?
Au nevoie de doi scafandri. Eu voi fi unul dintre ei.
Wes, să aşteptăm.
Am făcut scufundări de la 13 ani.
Primul lucru care m-a învăţat tata, a fost să repar un motor. Al doilea să fac scufundări.
- Nu ştiu. Trebuie să ai experienţă. - Wes, nu o face. Este periculos.
- Spune-mi care este procedura. - D-le senator ?
Eşti sigur că te descurci ?
- Spune-mi care este procedura. - Lucrăm cu doi oameni pe linia de siguranţă.
Pornim de la dreapta la stânga. Dacă scutur linia de 2 ori, schimbi direcţia.
- Bine. Unde sunt labele ? - În barcă.
- Bine, să mergem. - Haide.
Încerc să-mi amintesc când am mai stat trează toată noaptea.
Ei bine, înainte de examenul pentru Barou.
Oh, ai avut oreion, când aveai cinci ani.
Mă întreb, ce le ia atât de mult ?
Oh, haide, dragă. Doar nu o să mănânci prăjituri cu suc la micul dejun.
Ai fi surprinsă să vezi ce obişnuiesc să mănânc.
Ei bine, eu o să prepar câteva ouă.
- Tu ? - Da.
Da. Mi s-a spus că fac o omletă destul de bună.
Nu-mi amintesc când mi-ai gătit ultima dată.
Oh, haide.
Mi-au rămas întipărite în minte nişte amintiri de pe vremea când eram mică.
Ce am urât cel mai mult, a fost când mergem acasă la alţi copii
şi mamele lor ne dădeau prăjituri şi lapte..
Eu niciodată nu i-am invitat la mine acasă.
Le spuneam că locuiesc cu o mătuşă bătrână şi proastă care lucrează într-o fabrică.
- Ce le spuneai despre mama ta ? - Că a murit.
Crezi că sunt un copil răsfăţat, nu-i aşa ?
Păi, da, de multe ori am vrut să-ţi dau câte o bătaie.
Şi eu care credeam că eşti o doamnă care nu ştie să-şi arate afecţiunea.
Ştii, când m-ai trimis să locuiesc cu tati, asta a umplut paharul.
O, haide, Diane. Tot timpul mi-ai vorbit de casa aia mare de la ţară.
- Mi-ai scris că-ţi plăcea. - Sigur.
Eram jucăria lui. Îmi cumpăra tot felul de haine scumpe
şi mă lua pe la restaurante de lux, ca să se afişeze cu mine.
Ştii ceva ?
Când ies cu bărbaţi de 30 de ani şi pretind că sunt adultă,
şi aştept ca ei să mă creadă...
Ştii ceva ?
Intru în panică.
Oh, puiule.
Mami...
nu putem sta împreună ?
Bineînţeles că o să stăm împreună.
Mi-ar place.
Numai că, dragă,
ştii tu, am un loc de muncă şi trebuie să călătoresc, iar acum am multe probleme
sunt doar... îngrijorată de ce fel de viaţă aş putea să-ţi ofer.
Nu contează. Chiar nu contează.
Dragă...
îţi promit că o vom rezolva.
Îţi promit, bine ?
S-au întors.
Ceva ?
Nu. Vreau ca FBI-ul să preia acest caz.
După ce ai plecat, ai fost sunat de poliţia din Hoboken.
L-au arestat pe Falconetti.
Unde este ?
L-au reţinut, dar descrierea ta nu se potriveşte cu aspectul lui.
şi vor să mergi acolo să-l identifici.
- Când ? - Cât poţi de repede.
Nu, trebuie să mă ocup de problema cu Scotty.
Nu poţi face mai mult decât poate face poliţia.
Bine. Ia legătura cu FBI. Sună-l pe Peterson la biroul din New York. Spune-i să mă sune.
Dacă nu este dispus să acţioneze, sună-i pe oamenii mei din Washington.
Bine. Sună-mă. O să-ţi spun ce se întâmplă pe aici, bine ?
Tot continui să cred că trebuia să-i ofer protecţie lui Scotty.
Să solicit asta poliţiei naţionale, să-i angajez un detectiv, ceva !
De unde puteai să ştii ?
Ştiu.
Aici jos, d-le senator. A trebuit să-l izolăm
Hei, tu. Vino aici.
Mişcă-te de acolo !
El este.
Spuneai că are un plasture la ochi.
Asta a fost acum 5 ani.
I-aţi verificat ochii ?
Pun pariu că unul este din sticlă.
- Asta-i tot ? - Da.
Să mergem.
Luaţi loc.
În cât timp îl puteţi trimite în faţa unui judecător ?
Am ulcer. Am un stomac pe care nu l-aş dori nici celui mai mare duşman al meu.
Vreau să mă asigur că nebunul ăsta rămâne după gratii, până ce instanţa termină cu el.
Sunteţi senator. Faceţi legi. Pe hârtie, sunt sigur că toate arată elegant.
Dar altceva este când mergi în tribunal.
Omul a tras un glonţ prin parbrizul maşinii mele.
- Asta-i tentativă de omor. - Din ce am citit eu, nu este nimic.
- Despre ce naiba vorbeşti ? - Nu vreau să te mint.
Trei crime consecutive. De fiecare dată o figură importantă îşi arată faţa
ne prostesc şi încearcă să le ofere protecţie.
Ai Secret Service-ul, FBI-ul şi mai ştiu eu ce alte servicii secrete,
care lucrează la cazul ăsta cu împuşcarea.
Nu au nici arma şi nici martori. iar tipul ăsta are şi un alibi.
- Pe cine ? - Pe sora lui.
O doamnă drăguţă şi respectabilă care jură că a fost cu ea toată ziua.
- Minte. - Ai dovezi?
Asta-i treaba ta.
Am încercat să o fac să se dea de gol. Şi nimic.
Ce încerci să-mi spui, este că nu ai nimic împotriva lui ?
Un singur lucru. Când a fost imobilizat a început să lovească cu pumnii.
A urlat şi a lovit. Ăsta-i atac asupra unui ofiţer cu o armă... picioarele sale.
- Picioarele îi sunt considerate armă. - Şi asta-i tot ?
- Va fi judecat şi i se va fixa o cauţiune. - Şi astfel poate reveni în stradă.
I se va stabili o dată pentru proces şi asta ar putea fi peste şase luni.
Dacă pleacă de aici, veţi avea o mulţime de explicaţii de dat.
Îmi pare rău.
Sunt sigur că ai făcut tot ce ai putut.
Sora asta... a lui Falconetti.
Ai adresa ei ?
Locuieşte la etaj şi lucrează la parter.
Mulţumesc.
Dacă este pus în libertate,
ţi-aş fi recunoscător dacă m-ai anunţa.
Părerea mea, cred că tipul are o doagă sărită. Doar citind ziarele,
îţi dai seama că jumătate dintre oamenii care umblă printre noi au o doagă sărită.
Văd de unde ţi se trage ulcerul ăsta.
Bună ziua. Cu ce vă pot ajuta ?
- Marie Falconetti lucrează aici? - Da.
Aş dori să o văd, vă rog. O problemă personală.
Urmaţi-mă.
Maria, un domn doreşte să te vadă.
Spune că este ceva personal.
Da ?
Mă numesc Jordache.
Senator Jordache.
Aş dori să vorbesc cu tine.
- Sunt foarte ocupată. - Este important.
Tocmai a sosit un transport. Trebuie să recepţionez facturile.
În Whitby, New York, cineva a tras un foc
prin parbrizul maşinii care aproape că ne-a omorât pe mine şi pe nepotul meu.
- Îmi pare rău... - S-a întâmplat sâmbătă dimineaţa.
- Ce legătură am eu...? - Tocmai vin de la poliţie
care spune că ai declarat că fratele tău era cu tine în acea zi.
Da.
Acesta este adevărul ?
Ce vrei de la mine ?
Pentru numele lui Dumnezeu, ce ai cu săracul Anthony?
- "Săracul Anthony"? - De ce îl hărţuieşti ?
Torturându-l, făcându-i viaţa o mizerie.
Asta e ceea ce ţi-a spus ?
Un om nevinovat.
I-ai mâncat cinci ani din viaţă.
Nu este de ajuns ?
L-a omorât pe fratele meu.
Nu !
Nu Anthony.
Oh, nu.
Te rog, am treabă.
Nu am venit aici ca să răscolesc trecutul.
Să vorbim despre ce se întâmplă acum.
Fratele tău este un om bolnav.
Nu !
Nu ai mai spune aşa ceva dacă l-ai vedea cu se poartă cu mine.
Atât de iubitor, de grijuliu, este ca un copil.
Oh, scuză-mă.
D-nă Falconetti, el nu a fost cu tine în sâmbăta aceea.
Ba a fost.
Minţi.
Nu-l ajuţi aşa.
Ideea aceea fixă pe care o are că eu l-am încriminat, şi că trebuie să se răzbune,
nu este adevărată.
El nu trăieşte în realitate !
Tot ce are nevoie, este de îngrijire ! Există doctori care...
Doctori? Ce fel de doctor poate să ştie ? Eu, eu ştiu !
A suferit destul la viaţa lui.
Bătăi...
Bătăi. Aşa cum ştia tatăl nostru,
să-l lovească cu pumnii,
cu cureaua.
Un băiat care a suferit atât de mult în întreaga lui copilărie...
de ce ar dori să rănească pe altcineva ?
Există o latură a fratelui tău, pe care nu ai văzut-o niciodată.
O latură care poate ucide.
A ucis.
Şi dacă nu primeşte ajutor, va ucide din nou.
Nu pot să cred asta. Niciodată nu o să pot crede asta.
Pentru numele lui Dumnezeu, a fost în Whitby ! El a tras în mine !
Nu.
A fost cu mine.
L-am văzut în celula aia.
Am văzut ce i-au făcut, cum l-au tratat ca pe un animal.
Voi face orice...
orice...
ca să-l scot de acolo.
- Albumul meu ! - Cel turnat de probă.
Este atât de frumos !
Dar coperta ?
Am aranjat o sesiune cu Dick Barnaby.
Foarte elegant.
- Când o să apară ? - Când vom fi gata.
Cum adică ?
Billy, poate că pentru tine nu-i nici o grabă, dar eu am nevoie de bani.
- Când vinzi albumul, te îmbogăţeşti. - Când ? Peste şase luni ?
Billy, sunt falită. De 2 luni nu mi-am plătit chiria.
Şi mai datorez şi 400 de dolari la dentist.
După calculele mele, am nevoie de 1000 de dolari, doar ca să-mi acopăr datoriile.
Uite, în fiecare an poate că 100 de cântăreţi noi scot un album.
şi de 99 dintre ei nu se mai aude nimic.
Annie, ce trebuie să facem, este să-i lăsăm să dea în clocot.
Astfel încât să facem ca oamenii să se bată ca să pună mâna pe unul.
Ce vrei să fac, să stau goală în vitrina la Macy?
Pentru sesiunea asta de fotografiere... ai rochia aia de mireasă... poart-o.
Poate că o să o fac, poate că nu.
Vinzi un album, vinzi o imagine.
Janis, este doamna nebună. Dylan, este rebelul.
Tu eşti fata într-o rochie demodată de mireasă.
Încetează să-mi mai spui ce sunt.
Annie, este rochia ta. Arată superb.
Adică... ţi-am cerut să o porţi şi imediat a apărut o problemă.
- Care-i treaba ? - Nu-i vorba de rochie. Ci că-mi dai ordin.
Începi cu ceva mic şi apoi decizi ce cântece să intre pe albumul meu
şi la sfârşit o să-mi spui chiar şi ce cântece trebuie să scriu.
- Este posibil. - Uite de ce mă tem.
Ţi-am spus de la început că melodiile îmi aparţin.
Şi vreau doar să mă fac înţeleasă, că atunci când vorbim de cariera mea,
eu hotărăsc.
Annie...
Îmbracă rochia aia.
O să mă gândesc la asta.
Ce am aflat în New Orleans
este de unde Estep a obţinut bani pentru a-şi clădi conglomeratul său, Tricorp.
- De unde provin ? - De la soţia lui Estep, fosta Claire West.
Oh. Ei bine, nu văd care-i povestea.
Claire West nu este Claire West. Numele e fals.
Estep a primit banii te la tatăl ei şi se presupune că sunt pătaţi cu sânge.
Tatăl ei este Albert Dietrich. Numele ăsta îţi spune ceva ?
Cine este ?
Nu ştiu... încă.
Sarah a îndrăznit doar să-mi spună numele.
Oricine ar fi, Estep s-a străduit mult să ascundă această legătură.
Şi Sarah Hunt ţi-a spus asta? Nu ţi-a dat în scris ?
Nu.
Este moartă.
Deci, unde ne duce asta ?
Mă întrebam, nu există cumva şi alte Sarah Hunt ascunse prin hăţişuri?
Cineva care să aibă informaţii despre Estep şi care să fie dispus să vorbească.
Şi de data asta, înainte de orice altceva, îi vom oferi protecţie.
Poţi să lansezi zvonul că fac nişte investigaţii ?
Să-l strecori într-un articol ?
Probabil. Dar dacă o să avem un martor, cât de departe vrei să mergi cu el?
Sarah mi-a spus că Estep a cumpărat persoane importante
de la vârful Departamentului de Justiţie.
Şi mi-a dat asta. Este o listă de plăţi.
Sunt doar o mulţime de iniţiale şi numere,
dar dacă aş putea asocia nişte nume acelor iniţiale,
voi putea iniţia o anchetă a Senatului.
Asta da poveste. Desigur, ziarul meu nu va publica nimic fără confirmarea unui martor.
O să văd ce pot face.
- Ţinem legătura, d-le senator. - Bine. Mulţumesc, Joe.
Joe, mulţumesc. Chiar apreciz ce faci.
- Ne mai vedem, Maggie. - Pa, pa.
Ei bine, după cum îl cunosc pe Joe, o să se descurce.
- E un tip drăguţ. - Da, este minunat.
- Cât timp ai ieşit cu el ? - Oh, vreo doi ani.
Ce ţi-a oferit ?
Timp.
Am şi eu timp.
Vrei un sanviş sau altceva ?
Nu la asta mă gândeam.
Ai o perspectivă a acestui loc?
- Da. E minunată.. - Adică, din dormitor.
E absolut uimitoare.
- Uimitoare, da ? - A-ha.
O să merg să văd perspectiva asta.
Aha!
Rudy, putem vorbi ?
Alegi cele mai nepotrivite momente de sincronizare.
Trebuie că este trecutul meu episcopal.
Eu doar...
Nu, serios, vroiam să-ţi spun ceva...
- Putem vorbi un minut ? - A-ha.
- Ascult. - Eşti imposibil.
Ce ai spune să ieşim la o plimbare ?
Acum ?
Asta-ţi doreşti ?
Să mergem la plimbare ?
Nu, aşteaptă.
Este doar că eu...
am ceva să-ţi spun şi aş vrea să o fac pe un teritoriu neutru,
undeva unde nu putem... să ajungem în pat.
Bine.
- Poftim. - Oh. Mulţumesc.
Fii atentă.
Bine, depărtaţi-vă.
Cred că mi-am pierdut îndemânarea.
Când eram copil, obişnuiam să-i pasez fratelui meu.
Este ceva ce nu poţi face ?
- Păi... - Uh-huh?
Să imit ciripitul păsărilor.
Rudy, ştii, eşti un bărbat irezistibil.
Adică, mi-am petrecut întreaga viaţă luptând pentru independenţa mea
şi acum, deodată, eu...
Dumnezeule, mă simt ca şi cum aş avea nevoie de tine,
mă trezesc noaptea, te caut şi nu te găsesc acolo.
Ceea ce încerc să-ţi spun, este că...
sunt îndrăgostită de tine.
Şi asta te sperie.
Am sacrificat foarte multe ca să ajung aici. Da, mi-e teamă că o să pierd asta.
Ştiu că arăt ca o doamnă sigură pe sine, care are totul sub control,
dar în dragoste, eu...
Nu ştiu.
În toţi aceşti ani în care m-am luptat ca să realizez aceste lucruri,
am avut timp doar pentru muncă.
Ştii câte relaţii importante cu femei am avut ?
Exact două.
În afară de soţul meu, eu am avut exact una, tu.
Mă iei de mână ?
Şi eu te iubesc.
Oh, am crezut că nu o să mai spui asta odată.
Nu mi-a fost uşor.
Ce facem în parcul ăsta ?
Eşti un geniu. Absolut minunat.
Dineul acesta caritabil... pentru ce este ?
Pentru filarmonică.
Uite, ştiu că dispreţuieşti Dallas-ul, dar avem o filarmonică de prim rang.
Nu sunt mulţi oameni pentru care să vin din New York, doar ca să-i coafez.
Ei bine, îţi mulţumesc, Alan.
Este pentru prima dată când prezidez asta. M-am pregătit 6 luni pentru acest lucru.
Bună, dragă. Alan este aproape gata. Îţi place ?
Minunat.
Alan, vrei să ne scuzi câteva clipe ?
Bineînţeles.
Mulţumesc.
Ei bine, ce este, dragă ?
Un articol din ziarul de astăzi.
Un articol prin care se spune că nu ai fi Claire West.
Trecutul tău.
Tatăl tău.
- Ce scrie despretatăl meu ? - Doar numele.
Dumnezeule, nu !
De ce ?
Întotdeauna a existat această posibilitate.
Ei bine, comunică prin cei de la relaţii publice şi neagă.
Claire,
acesta este adevărul.
Acum, ştiu că e dureros,
dar nu se va merge mai departe. Îţi promit.
Cum de poţi fi atât de sigur ?
Am fost acolo. Am acoperit toate urmele.
Continuă, acum. Pregăteşte-te.
Să mă pregătesc ? Pentru ce ?
Prezidezi un dineu cu 500 de persoane în seara asta, îţi aminteşti ?
Dar, Charles, eu...
Nu pot ! Toţi se vor întreba în legătură cu acel articol.
"Prietenii" mă vor bârfi pe la spate,
şi mă privi pe furiş.
Ei bine, acum...
Ia să vedem. Tot ce ai de făcut este să-l chemi pe Alan ca să te termine de coafat,
te machiezi, îmbraci minunatul costum trimis de la Dior din Paris...
Nu, nu o să o fac.
Claire, trebuie să mergem la acest dineu.
Nu !
Nu te poţi ascunde, dragă,
şi nici eu.
Vom sta în capul mesei lângă guvernatorul statului,
primar, şi directorul Filarmonicii.
Toţi se aşteapta să te vadă.
Iar tu nu o să-i dezamăgeşti.
Charles, nu pot.
Te rog, nu-mi face asta.
Haide.
Ridică-te.
Ajută-mă.
O să mă întorc cam într-o oră ca să mă îmbrac
şi când o să ajung aici...
vreau să o văd pe Claire Estep, cea pe care toată lumea o adoră.
Cu acel calm celebru,
şi cu acel zâmbet fermecător.
M-ai auzit ?
Da.
Alan ?
Mulţumesc.
Jordache, nu ?
El este cel care ar putea fi în spatele...
acestui... folosind tot ce a putut să scoată de la Sarah Hunt...
Mi-ai cerut să-i aflu punctul slab lui Jordache. Cum să-l prind. Cred că l-am aflat.
- Spune-mi-l. - Are un fiu vitreg, Billy Abbott.
Îl tratează ca şi pe propriul său fiu.
- Ce fel de băiat ? - Un ciudat de vreo 20 de ani.
Ambiţios. Un arivist, mereu în căutarea de oportunităţi.
Este în New York în afacerile cu muzică.
Doar ce a cumpărat o companie numită Greenway Records,
care se află doar la un pas de faliment.
Billy Abbott ?
Vreau Greenway Records.
Cumpăr-o. Ia avionul companiei şi mergi acolo.
Îmi pare rău, dar o să pierzi dineul oferit de Claire din seara asta.
- Soţia mea abia aştepta să vină. - Desigur. O să ne însoţească.
Raymond... Ai aranjat cu florile?
- În ce culoare o să se îmbrace? - Galben, cred.
Voi avea eu grijă de asta.
Mulţumesc, Charles.
Unde este dl. Greenberg? De două zile nu s-a mai arătat.
Aţi încercat acasă, din nou ?
Cum adică nu răspunde la telefon? Unde este ?
Bine. Dacă sună, sau vine, anunţă-mă.
Sunt Vincent. Cred că aveam întâlnire.
- Pentru ce ? - Reprezint un investitor
care are un interes mult mai mare decât al tău, în Greenway.
De unde ştii...?
O copie a acordului de parteneriat se află pe biroul lui Phil.
Phil ? L-ai văzut ? Vreau să ştie şi el de asta.
Ia loc, d-le Abbott.
Cei 50.000 de dolari ai tăi, nu au rezolvat problemele de la Greenway.
Dar i le-au rezolvat pe ale lui Phil. Doar ce a plecat din ţară.
Despre ce naiba vorbeşti ? Vrei să-mi spui că nu sunt partener ?
Corect. O să o auzi asta şi de la avocaţii mei.
O să-l dau în judecată.
O să-l dau în judecată !
Asta ar fi cam greu . Probabil că de acum se află deja în Madagascar. Uită de el.
Să uit ? Omule, nici nu ştii prin câte am trecut ca să ajung aici !
Nici nu se pune problema să uit !
Linişteşte-te. De ce nu te linişteşti ?
Şi încearcă să te ocupi de Greenway.
Ce ?
Vrei o slujbă ?
- Eu ce câştig din asta ? - Un procent pe care nu-l împarţi cu Phil.
Să conduc Greenway?
În felul meu sau al tău ?
Adică, chiar o să mă ocup de asta ?
Numele tău o să fie pe antet, atâta timp cât o să stai în umbră.
Destul de corect.
Bugetul ăsta pentru a scoate albumul lui Annie Adams...
Ce-i cu el ?
60.000 de dolari.
Sunt o groază de biştari.
Cred că-i vom scoate.
Ai vreo treabă cu doamna ?
Doar afaceri.
Ce înălţime ai ?
1,82 metri.
Bine.
Mă bucur că ai destulă piele...
pentru că...
dacă această Annie Adams nu reuşeşte,
asta e ceea ce-ţi voi lua în contul celor 60.000 de dolari.
Proiectoarele mai sus.
Pune un filtru albastru pe pe ăla... şi luminează scena.
Calmează-te, bine ? Mai lasă-mă câteva minute să termin cu luminile.
Billy Abbott.
Este o plăcere să te cunosc. Suntem aproape gata.
- Unde este rochia de mireasă ? - În vestiar.
Înţeleg.
Vicki.
E timpul să vă cunoaşteţi. Amândouă o să apăreţi pe coperta unor albume Greenway.
Vicki St John, Annie Adams.
- Salut. - Bună.
Am citit despre tine.
Ai avut chestia aia cu Paul McCartney.
Oh, am avut ? Întreabă-l pe el. El e cel care a inventat povestea asta.
Cu cine o să mă culc săptămâna viitoare, Billy?
- Cu Brando, dacă ai noroc. - I-ai spus şi lui ?
Nu se va obosi să nege.
OK, domnişoară Adams. Să o facem.
Dick, te-ar deranja să începi cu domnişoara asta?
Trebuie să se întoarcă la studioul pentru înregistrări.
Bine, desigur. Să aruncăm o privire sub luminile astea.
Credeam că aceasta o să fie sesiunea mea.
Vicki se grăbeşte. Sunt sigur că nu te deranjează.
Nu-mi vine să cred. Crezi că nu pricep ce faci ?
- Ce ? - O foloseşti ca să-mi forţezi mâna.
Nu eşti singura cântăreaţă cu care am semnat.
Mi-a făcut plăcere să vorbim.
Doris, nişte muzică.
- Ridică-te. Frumos. - Este în regulă ?
Este bine. Cine-i cel mai frumos bărbat pe care l-ai văzut în viaţa ta ?
Te priveşte chiar acum. Bine. Fabulos. Sus. Ridică-l.
Bine. Vino aici. Vino aici. Aşează-te. E bine aşa.
Uită-te la mine. Rămâi aşa. Frumos. Frumos. Bine.
Minunat. Eşti frumoasă. Absolut frumoasă. Minunată. Vino acum.
Am uitat. Am cerut companiei să-ţi dea un avans.
Ei bine, spuneai că ai datorii.. 1000 de dolari îţi ajung ?
Ei bine, ţi-am obţinut cinci.
Sunt toţi ai tăi.
Mulţumesc.
Dar mai întâi, cred că trebuie să avem o discuţie,
despre cum trebuie să se desfăşoare spectacolul.
Bine. E o zi frumoasă de octombrie, te plimbi pe câmp,
frunzele cad, tu trăieşti şi simţi plăcerea de a trăi.
- Este absolut minunată. - Bine.
Bine. Trăieşti.
Vino. Asta este. Trăieşte.
Simte viaţa. Simte plăcerea. Simte frunzele sub picioare.
Haide, acum. Asta este. Trăieşte. E bine aşa.
Arăţi minunat. Zâmbeşte, acum. Trăieşte.
Minunat. Simte plăcerea. Haide, acum. Trăieşte. Bine, bine, bine.
Bine, bine. Priveşte la aparat. Aici. Asta este.
Sus şi jos. Asta-i tot. Eu sunt aici. Uită-te la mine. Oh, minunat. Minunat.
Bine, bine, bine. Wow, frumos.
În regulă. Bine. Eşti minunată.
Bine. Uită-te la mine. Asta este. Doamne Fabulos. Bine. Minunat.
Minunat, absolut minunat.
Arăţi minunat.
Mulţumesc.
M-ai prins, nu-i aşa ?
Chiar m-ai prins.
Dick?
- Domnişoara Adams este pregătită. - Să o facem.
Bună.
Am vrut să văd ce faci.
Oh... nu am aflat încă nimic de tata.
Dar voi afla.
Nu ar trebui să fii singură. O să stau cu tine.
Oh... este în regulă. O să sun o prietenă. O să vină ea.
De ce nu eu ?
Ramona,
nu mă îndepărta.
Vorbeşte cu mine.
Nu am chef de vorbă.
De ce eşti aşa rece cu mine? Este ceva. Ce este ?
Când am trecut linia de pichetare, mi-ai spus spărgător de grevă. Asta m-a durut.
Îmi venea să-ţi rup gâtul. Dar ţi-am respectat opinia,
pentru că ai făcut ce ai simţit şi ai fost sinceră cu mine.
Nu ţi-am vorbit niciodată despre mama mea.
Ea a fost cea care m-a crescut, m-a trimis la şcoala militară.
Nu am ştiu niciodată cum îşi câştiga traiul. Îmi spunea tot felul de poveşti.
Niciodată nu ne-am înţeles. Nu am ştiut unde o să stau.
Până când am mers cu tatăl meu şi am aflat că tot ce ştiam, erau doar minciuni.
- Bine. - Wes...
- Este vorba despre mine şi Billy. - Ce-i cu el ?
Am mers într-o noapte şi...
vroiam să spun că am făcut dragoste, dar dragostea nu are nimic de a face cu asta.
Tu şi Billy ?
Wes... Wes !
Ascultă, te rog ! Wes !
Bună.
- Tu eşti Diane. - De unde ştii ?
- Am bănuit. - Şi tu eşti Billy.
Ţine-te bine. Eşti pe cale să o auzi pentru a mia oară.
Ce ?
Că eşti o puştoaică absolut uluitoare.
Asta sună ca un clişeu.
Aşa este.
Uite, sunt sigură că eşti dinamită curată pentru doamne, dar fă-mi un favor, bine?
Nu începe nici un joc.
- Deci ? - Deci, hai să ţi-o spun direct.
Singurul de aici care mă interesează, este Wesley.
Isteaţă fată.
Scuză-mă. Am avut o zi lungă şi grea.
- Bună. Te-am aşteptat. - Billy. Unde este ?
Sus.
Hei, Wes, amice. Ce mai faci ?
Hei... ia stai puţin, omule.
Hei, aşteaptă, Wes.
Hei...
Opriţi-vă !
Ce se întâmplă aici ?
Ce faci ?
Ce naiba faci?
Traducerea şi adaptarea: Virgil G.N.