OM BOGAT, OM SĂRAC. Volumul 2.
Sezonul 2 (Book Two) Episodul 4 (Chapter 4)
Din episodul anterior în "Om bogat, om sărac".
- Mulţumesc pentru suc. - Da.
- Sunt Ramona. - Wes.
- Îmi place stilul tău, Wes. - Mă bucur.
Eşti un om periculos şi dacă există vreo cale ca să te pot acuza de fraudă,
de manipularea bursei, sau de orice altceva ilegal, am de gând să o fac.
- Copilul ăsta chiar seamănă cu taică-su. - Uită de ei. Promite-mi.
S-a dus să bea ca de obicei, a intrat într-un bar unde a întâlnit un tip.
- Ce tip ? - Pe tipul care mi-a omorât tatăl.
Fii atent, omule.
Tatăl meu a luat-o înainte ca Rudy să afle,
şi a fost omorât pentru că a mers să o salveze de beţivul ăla.
- Taci ! - Ar fi putut să fie încă în viaţă !
Ţi-am spus să taci !
Am cunoscut o mulţime de tipi răi, dar nici unul nu este ca Falconetti.
D-le senator, ai face bine să mă asculţi şi asta foarte atent,
pentru că tipul ăsta este acolo...
şi o să se răzbune.
Traducerea şi adaptarea: Virgil G.N.
D-le senator, am o singură întrebare simplă.
Oh, nu mă lua cu "întrebarea simplă".
Nicio întrebare a unui reporter de politică nu este simplă
Zvonurile spun că dimineaţă vei lua cuvântul în faţa senatului
şi vei critica forajul petrolier marin. Este adevărat?
M-ai sunat şi ţi-am spus. Nu voi da informaţii în avans.
Tot ce vreau este un simplu, da sau nu.
Uite, ţi-am spus că nu comentez. Ai venit aici neinvitat şi la ce te aştepţi ?
Un interviu agreabil ?
Doar un răspuns direct.
Dacă aş fi vrut să comunic presei ce am de gând să spun mâine,
atunci le-aş şi înmânat discursul. Vrei să ştii ce o să spun ?
Îl ai mâine în sală, în timpul discursului meu, pe omul tău din Washington.
Ce este aşa mare secret ?
În ultimii doi ani, ţi-am dat trei interviuri.
Şi în fiecare am fost citat greşit.
De data aceasta poţi înregistra ce o să spun şi o să iei de acolo.
Trebuie să prind cursa de Washington. Am treabă. Ne mai vedem.
Nu înţeleg de ce nu faci o declaraţie.
Pentru că ţi-am citit ziarul,
inclusiv pagina editorială,
şi practic, acesta este un organ de casă al companiilor petroliere.
Şi nu am nici o intenţie să-ţi dau şansa de a mă lovi sub centură.
Mi-a făcut plăcere să discutăm.
Lucrez pentru tine de mai puţin de o lună şi este prima dată când te văd în acţiune.
- Impresionant. - El doar încearca să-şi facă treaba.
Este util când doreşti să-i strecori o poveste,
dar periculos ca o baracudă când vrea să te prindă.
Mi-ai cerut să-l investighez pe Charles Estep şi echipa sa de la Tricorp.
Bine. Ce ai ?
Tricorp deţine tancuri petroliere, mine în Venezuela, hoteluri în Reno şi Vegas,
un proiect de locuinţe în Brazilia, diverse companii de producţie.
- Cel puţin trei, poate chiar mai multe. - Dar despre el ?
Îşi petrece majoritatea timpului în Dallas la o fermă a sa de mărimea statului Connecticut.
Poate că este unul dintre cei mai bogaţi oameni din lume. Nu dă interviuri.
Oamenii care lucrează pentru el, vor vorbi ?
- Ei bine, nu. Îi dă afară imediat. - Câţi ani are ?
- 42. - De cât timp există Tricorp ?
- Şapte ani. - Nu a pierdut timpul.
Conglomeratul ăsta al lui, ce valoare are ?
Oh, aproximativ 800 de milioane.
De unde obţine finanţarea ? Banii familiei?
Puţin probabil. Deşi vine dintr-o familie înstărită, nu sunt chiar aşa de bogaţi.
- Atunci, de unde ? De la bănci ? - Nu.
Nu construieşti un asemenea conglomerat vânzând sticle goale.
A avut nevoie de cel puţin 600 milioane. De unde i-a luat ?
Bună întrebare.
Ei bine, hai să aflăm.
Bine. O să vorbesc cu prietenul meu de la Wall Street Journal.
Poate ştie el ceva. Dacă aflu ceva, te sun.
Nu intra în detalii la telefon. Mi le spui personal când mă întorc.
Un senator îşi face griji că are telefonul ascultat ?
Toţi din Washington îşi fac griji că au telefonul ascultat. Bine
Cred că asta-i tot.
Să mergem.
Acum trei luni am decis să încetez să mai lucrez ca un nebun
şi să mă bucur de viaţă, la fel ca celelalte fiinţe umane.
- Nu ţi-am oferit ceva de băut. - Cât mai ai până pleci ?
- Opt minute. - O lăsăm pe altă dată.
Uite, mă întorc marţi de la Washington. Vrei să ieşim la cină ?
Este înţelept să amestecăm afacerile cu plăcerea?
Putem vorbi despre lacunele fiscale.
În acest caz, aş fi încântată. Oh, permite-mi !
Şefu.
Aruncă !
Eric. Ai aflat cine face aceste anchete ?
Un reporter de la Wall Street Journal.
Aruncă !
Ei bine, nu-i rău pentru un băiat de oraş.
S-a întâlnit cu o avocată care lucrează pentru Jordache.
Cu Jordache este greu de comunicat.
- Nu aveţi de ce să vă faceţi griji. - Să-mi fac griji ? Nu.
Preocupare? Da.
Niciodată să nu subestimezi un senator, Eric.
Stai să văd. De unde vin eu, când şcoala ia sfârşit, se deschide sezonul de vânătoare.
Dacă pot să nimeresc o prepeliţă în aripă, atunci pot doborî şi nişte porumbei.
- Ştii cum să o rezolvi, Jake? - Mă pot descurca.
Eşti într-o situaţie juridică delicată. Sindicatul nu poate face o grevă.
Ştiu.
Atunci cum o să faci ca să-i închizi fabrica lui Jordache ?
Cu o grevă neautorizată.
Aruncă !
Acolo. Doar asta putem face.
Aşa o să meargă totul de la sine ? Pentru totdeauna ?
Sigur.
De ce nu am mai făcut asta înainte ?
Lacul a fost aici de când mă ştiu şi tot ce am făcut a fost doar să înot.
Presupun că toţi bogaţii ştiu să navigheze. Este normal.
Da. sigur. Leagă barca.
- Ţi-e foame ? - O fac eu.
Tata a avut un iaht, când trăiam în sudul France.
- Franţa ? Cum este? -E grozav.
Mediterana are o culoare specială. E precum cerneala albastră.
Oraşele port sunt vechi. Şi au nişte ruine romane.
Deci ai trăit pe iahtul tău, navigând pe acolo ?
Dacă era atât de bine, de ce ai plecat ?
Tatăl meu a murit.
Şi mama mea a murit.
Stai doar cu tatăl tău ?
Nasol. Mereu este morocănos ?
Oh, este în regulă. Adică, odată ce ajungi să-l cunoşti.
Este doar de modă veche.
- Cu siguranţă nu mă place. - Se teme că o să-mi rupi inima.
Păi, eşti fiul şefului Vei profita de inocenţa mea
şi apoi o să-ţi vezi voios de drumul tău, iar eu o să sufăr şi o să mă ofilesc
şi în final o să mă sinucid, chiar înainte de naşterea copilului.
Bună.
Deci, ce o să faci după vacanţa de vară ?
- Nu ştiu. - O să mergi la facultate ?
Harvard? Yale?
S-ar putea să nu merg nicăieri.
Nu mergi la facultate?
Nu ştiu.
Asta-i o nebunie. Adică, ai şansa să te duci şi nu o faci ?
Nu ştiu încă ce vreau să fac.
Băiete. Trebuie să-ţi fiee greu să trăieşti în casa aia mare,
să mergi la şcoli private, să navighezi pe un iaht.
Sărmanul băiat bogat, asta e? Ei bine, nu era un iaht, era un vas de croazieră.
Luam turişti în croazieră, şi apoi încercam să trăim tot restul anului din acei bani,
numai că anul ţinea mai mult decât banii.
- În regulă. - Nu, nu-i în regulă.
Să lămurim ceva. Nu m-am scăldat în bani, pentru că nu i-am avut.
Este casa unchiului meu, nu a mea.
Este mare şi costisitoare, dar uneori simt că nu acolo este locul meu.
Şi nu caut să obţin lucrurile uşor.
Bine ?
Bine.
Vino. Aproape că am ajuns.
- Jake Logan ştie ce face. - Ei bine, eu nu o fac.
Eşti unul dintre cei mai buni oameni din mişcarea sindicală.
- El îţi cere doar... - Să-mi spui, adică.
Aşa-i, d-le Scott. Mă bucur că până la urmă ai înţeles.
Bună.
- Cine erau ? - Tipii de la sindicat. De la cel naţional.
Ce doreau ?
- El ce caută aici ? - Am fost să ne plimbăm cu barca, d-le Scott.
Sunt obligat să te văd la fabrică, dar nu şi aici. Taie-o.
- Stai departe de fiica mea. - D-le Scott...
Pleacă. Mişcă-ţi fundul de aici.
Pleacă !
- Tati, nu mai am 12 ani. - Treci în casă.
Hei.
Salut.
Putem vorbi puţin ?
Mi-a fost greu să aud ce ai spus despre mama. Nu am ştiut.
Pur şi simplu mi-am pierdut minţile.
Da. Cred că...
Îmi pare rău. Sincer.
Nu a fost vina ta.
Adică, nu am nimic cu tine, este...
doar felul în care s-au întâmplat lucrurile.
Da, sigur. De multe ori nu ne place cum se întâmplă lucrurile.
Dar dacă tot trăim împreună în aceiaşi casă,
cred că cel mai bine ar fi să ne înţelegem.
Este în regulă. Este grozav.
Hei, Bill.
Mă bucur că ţi-ai găsit serviciul pe care ţi l-ai dorit.
Mulţumesc.
- O să-l doară, doctore ? - Nu.
Nu mai mult decât atunci când i-am măsurat orbita.
Acesta se potriveşte. Este perfect.
Acum, avem de ales.
Aceştia trei sunt identici cu culoarea ochiului tău,
dar preţul este diferit.
Acesta este cel mai bun, cu margini care să faciliteze sincronizarea mişcării ochilor.
Ce ?
Adică, ambii ochi se rotesc în acelaşi timp când priveşte dintr-o parte în alta.
Acesta este mai puţin costisitor,
şi va arăta chiar bine, dar este mai limitat în mişcare.
Adică, va rămâne fix tot timpul?
Da, mai mult sau mai puţin. Va trebui să înveţe cum să-şi întoarcă capul.
Îl vrem pe cel mai bun. Pune-l pe cel mai bun.
Ei bine, mi-e teamă că face...
800 de dolari.
Bine. Pune-l pe ăsta. Ne descurcăm noi.
Bine.
Ce spui de ăsta, dragă ? Vezi ? E frumos şi curat.
Da, este ca lumea.
Aici îi aduci pe toţi ?
Nu, dragă. Tu eşti primul.
- Ce spui de o băutură ? - Nu, mulţumesc.
Haide. O să te relaxezi.
Sunt relaxată, dragă. Nu-ţi face griji.
Dar tu poţi să bei unul.
- Cum te numeşti ? - Collie.
Oh, picioarele mele.
Mă încing aşa de tare în cizmele astea.
Doar ce ai ajuns în oraş?
Nu.
De ce ?
Nu ştiu. Pari mai frumos decât mulţi tipi care umblă pe aici.
- Arăt bine ? - Sigur, dragă.
Nu mi-ai observat ochii ?
Sigur. Acesta este primul lucru pe care l-am observat. Ochii tăi sunt foarte frumoşi.
Ochii sunt foarte importanţi, să ştii.
Pot spune mereu după ochi, ce fel de om eşti.
Nu te-ai uitat la ei.
Ba da. Sigur. Am făcut-o. Ţi-am spus, ai nişte ochi frumoşi.
- Uită-te la ei ! - Mă uit.
Ai o problemă cu ochii, dragă ?
Nu poţi să-mi spui, nu? Nu poţi ?
Să-ţi spun ce ?
Că eşti frumos, nu-i aşa ?
Nu, opreşte. Opreşte !
Hei. Hei, băieţi.
Este groaznic. Phil. Unde-i Phil?
Uite, ţi-am cerut 22 de muzicieni şi tu cei ai adus?
Spune-mi cum 12 instrumente pot să sune ca 22.
Danny, i-am dat lista lui Phil. Tot ce ai cerut.
Tot ce am cerut ?! Unde-i bateristul meu? Tipul ăsta parcă taie lemne.
I-am spus. I-am spus.
Hei, hei, puştiule, vrei să-mi dai aia ?
- Nu te supăra. A fost doar o greşeală. - Hei ! "Doar o greşeală."
Tot ce se întâmplă aici în ultima vreme este o greşeală. Unde-i Phil?
- Spunea că-i pe aici. - Crezi că pot primi şi eu o cafea ?
Vrei să-i aduci o cafea d-lui Miller?
Hei, puştiule. Uită de cafea. Adu-l pe Greenberg.
Vreau să vină aici imediat, sau o să plec.
Da, domnule. Da, domnule.
11 muzicieni ! Glumeşti, nu?
Sigur, Phil. Oricine poate fi concediat.
Jerry ştie asta. Înţelege.
Scuze !
Ce vrei ?
Danny Miller vrea să vă vadă. Este foarte supărat.
- Spune-i că vin imediat. - Spune că o să plece.
Ţine-l acolo. Cobor imediat.
Bine.
- Vine imediat. Vorbeşte la telefon. - Uită de tot.
Greenberg distruge această companie, dar nu şi pe mine.
- O să vină imediat, sincer. - La naiba cu el !
D-le Miller, nu puteţi face asta. Aveţi un contract.
Contract ? Spune-i că poate să se şteargă cu el la fund !
Hei, ce facem cu muzicienii. Ştie cineva ?
Eu...
În cinci minute tragem dubla de aur.
Bine, ce se întâmplă ? Unde e ? Unde-i Danny?
- A plecat. - A plecat ?
Da, domnule. Spunea că el a terminat, iar ei sunt în timpul de aur.
Bine, băieţi. Asta-i tot. Împachetaţi. Sfârşitul sesiunii.
Ce ar trebui să însemne asta ? A terminat ? Are un contract.
Da, de asemenea a sugerat că ştiţi dvs. ce puteţi face cu el, domnule.
- Am crezut că o să-l ţii aici. - Am încercat.
Ştii ce e? Un mizerabil nenorocit.
Numai când îl vezi, îţi dai seama că-i un mizerabil.
Eu l-am lansat pe ţăranul ăsta nerecunoscător.
Eu am făcut-o. I-am fost şi tată şi mamă şi doică.
L-am hrănit, l-am îmbrăcat şi l-am şters sub bărbie.
Mereu a venit la mine şi l-am înţeles, şi el pleacă?
La naiba cu el ! Este concediat. Poate să moară şi nu o să-mi pese.
Nu vreau să-l mai văd niciodată şi nici să-i aud vocea aia mormăită.
Muzica lui e ca un bâzâit de albine într-o sticlă. Nu am nevoie de el.
Şi nu am nevoie nici de tine. Eşti concediat şi tu.
D-le Miller, mă mai ţineţi minte? Billy Abbott, asistentul lui Phil Greenberg.
- Pot să vorbesc puţin cu dvs. ? - Nu.
Este vorba de dl. Greenberg. Este foarte bolnav.
Oh, bine. Sper să moară.
Am venit aici să vă spun ceva, iar dvs. o să mă ascultaţi.
Eu am greşit cu muzicienii. Dl. Greenberg mi-a spus mie să mă ocup.
Si eu am dat-o-n bară.
Sigur că ai făcut-o.
Am vrut să o las pe mai târziu. Am încercat să-i găsesc pe băieţii pe care i-aţi cerut,
dar cei mai mulţi aveau alte angajamente aşa că nu i-am mai putut lua.
Ce vrei de la mine, puştiule? Răul a fost făcut.
Vreau să fii atent, la naiba.
Dacă vrei să te descarci, măcar alege tipul potrivit.
Cu cine naiba crezi că vorbeşti ?
- Cu un tip cu un ego cât un sequoia. - Ascultă, piticule...
Nu am nimic de pierdut dacă-ţi spun adevărul.
Imediat ce dl. Greenberg şi-a dat seama, m-a concediat.
Ai fost concediat pentru că am plecat.
Nu sunt aici ca să-ţi caut simpatia, d-le Miller.
Nu vreau ca tu şi dl. Greenberg să fiţi supăraţi pentru ce am făcut eu.
Ei bine, nu-i vorba numai de orchestră. Ci de tot.
Adică, înainte tipul era un gigant în afacere. Acum, nu mai înseamnă nimic.
Te iubeşte, d-le Miller. Sincer.
Numai că, şi el are un ego la fel de mare.
Este prea mândru ca să facă el primul pas.
Şi vrei ca eu să-l fac primul ?
Vreau să faci cel mai bun album din toate pe care le-ai făcut.
Adică, nu despre asta este vorba ? În afară de prietenie şi loialitate.
Bine. Pregăteşte sesiunea de înregistrare,
dar asigură-te că o să am 22 de muzicieni, bine ?
Oh, da. O să-i ai.
- Ştii ceva ? - Ce ?
Eşti aşa de special precum a spus şi dl. Greenberg.
Hei, pleacă de aici.
Nu, Irv, tu nu pricepi.
Am nevoie de ei în cinci zile.
Este un împrumut. Când te-am înşelat eu vreodată ?
Bine, o să ţii dau înapoi în câteva săptămâni.
Irv! Pentru numele lui Dumnezeu, Irv, este o problemă serioasă.
- Ce mai faci, d-le G? - Ieşi afară.
- Te căutam. - De ce ?
De ce nu-ţi cauţi un loc de muncă decent, într-o afacere decentă, dacă există aşa ceva?
- Pregătiţi o altă sesiune pt. Danny Miller. - Ce ?
Pregătiţi o altă sesiune pentru Danny.
- Cine a spus ? - El.
- Când ? - L-am prins între două melodii.
I-am spus că este vina mea că nu a avut decât 11 muzicieni şi că tu îl iubeşti.
Eu, ce ?
Şi de data asta, dacă-ţi cere şi Filarmonica din Boston, dă-i-o.
Îţi rămân dator.
Slujba mea.
Bine.
Şi o mărire de salariu.
Vom negocia.
Şi un titlu.
Eşti un copil bun, Billy.
Cred.
Stânca asta-i ocupată?
Ce citeşti ?
Ce este ?
E Valea Păpuşilor.
- Despre ce e ? - Păi...
Despre sex, în mare parte.
Trebuie că-i bună.
Cum mai e tatăl tău ? S-a mai calmat ?
- Este bine. - Dar tu ?
Te-ai calmat şi tu ?
Sunt trei zile de când m-a gonit de la voi de acasă. Te văd doar la fabrică.
Uite, chiar dacă lucrurile astea nu au nici un sens pentru noi,
este totuşi tatăl meu.
Îi datorez mult.
Plec diseară la New York. Mi-ar place să vii cu mine.
Dacă vrei să vii, bine. Dacă nu, la fel.
Vreau doar să ştiu.
Wes?
Vreau să merg.
Hei,
mă bucur că m-ai invitat.
Grozav. Grozav. Cum ţi s-a părut asta, Danny?
Oh, a fost grozav, omule. Genial.
Hei, Phil, ai vreo obiecţiune?
Vă mulţumim, d-le Greenberg pentru că ne-aţi permis să stăm aici.
- Da, mulţumim mult. - Sigur, oricând.
Se pare că avem aici un producător în devenire, şefu.
Dacă-ţi spune ceva, ţine-ţi pliscul.
De fapt, să o iei ca principiu de acum înainte.
Poftim, Ramona. Hei, eşti o drăguţă.
Mulţumesc, d-le Miller. Mulţumesc mult.
Încântat de cunoştinţă.
Hei, Phil, ai nevoie de mine acolo?
Nu văd de ce, Billy.
Bine, noapte bună. Hei, am tulit-o.
- Haideţi, să mergem undeva. - Trebuie să ne întoarcem în Whitby.
- Oh, e încă devreme. - Bine.
Ştiu nişte locuri ca lumea... unde putem asculta muzică adevărată.
Haideţi.
- Bună, iubito. - Bună, Billy.
- Doamne, toţi te cunosc. - Da, bătrânul Billy este foarte popular..
- Poţi să faci asta ? - Desigur.
- Locul ăsta-i ca lumea. - Super.
- Nu au nimic de mâncare ? - Voi comanda de băut..
- Ce doreşti ? - Nu ştiu, o Coca Cola.
- Oh, dragă, poţi mai mult de atât. - Vor întreba de acte de identitate.
Lasă asta în seama mea.. Hai să dansăm.
- Te distrezi ? - Super.
- Spui asta mereu, nu-i aşa ? - Este exact ce simt în seara asta.
Oh, întâlnirea cu Danny Miller a fost nemaipomenită.
Danny este în regulă. Muzica lui este puţin cam lentă, dar el este un tip drăguţ.
Mai târziu este o petrecere la Jimi Hendrix.
- Serios ? - Dar trebuie să te întorci la Hicksville.
- La ce oră este petrecerea ? - După miezul nopţii, Cenuşăreaso.
Ia spune-mi, de când sunteţi împreună tu şi Wesley?
- Nu suntem împreună. - Oh ? Păi, atunci, ce-i între voi ?
- Suntem prieteni. - Oh, haide.
Nu există prietenie între un băiat şi o fată. Mereu se ajunge la altceva.
Cât de multe ţi-a spus Eddie Heath despre mine?
Oh, că ai absolvit printre primii,
că ai fost la Departamentul de Justiţie înainte să vii în firma lui de avocatură.
Ţi-a spus că am fost căsătorită ?
Nu.
Şi divorţată.
Se întâmplă în cele mai bune familii, inclusiv în a mea.
Copii ?
Am o fiică.
- Unde este ? - E la tatăl său.
O vezi des ?
Da, de câte ori pot.
Ai avut o căsnicie rea ?
Mama şi tata nu cred asta.
- Dar tu da ? - Mulţumesc.
Ce a fost greşit...
a fost modul în care am crescut.
- Nu vrei să auzi asta, nu-i aşa ? - Te ascult.
Tatăl meu a fost profesor de clasică la Dartmouth.
- Idolul lui a fost Aristotel. - Nu a fost un filozof rău.
Aşa se spune. Vrei să asculţi un citat din Aristotel? Cel favorit al tatălui meu.
"Femeile nu suferă de chelie
pentru că nu şi-au folosit niciodată conţinutul capului lor."
În liceu, dacă nu avem întâlnire două sâmbete la rând,
era ceva în neregulă cu mine. Eram prea inteligentă, prea agresivă.
Făceam ceva de-i speriam.
Îmi plac doamnele inteligente. Celelalte mă plictisesc de moarte.
D-le senator, dacă chiar asta crezi,
atunci eşti unul la un milion.
Mulţumesc.
Ce s-a întâmplat cu căsnicia ta ?
Nu am urmat scenariul.
Am decis că vreau să merg la Facultatea de Drept.
Şi el nu a putut suporta asta.
Ei bine, o să-ţi spun cât de spălat mi-a fost creierul.
Nu am putut să-i dau cu piciorul.
Ce ?
Sentimentul, acum ca şi atunci, că...
mi-am distrus căsnicia pentru că am fost prea lacomă, prea egoistă şi prea ambiţioasă.
Şi, ştii, cred că încă mă folosesc de oameni ca de o oglindă
pentru a-mi găsi propria imagine.
Dacă ei mă plac, sunt în regulă.
Eu te plac.
Asta e ideea. Chiar dacă nu ţi-ar place, asta nu înseamnă că nu sunt minunată.
Ce ?
Oh, doar mă gândeam, poate din cauza asta mi-am distrus şi eu căsnicia.
Eu...
am fost lacom,
egoist,
şi prea ambiţios.
Uf. Ce uşurare.
La început te găseam foarte atractiv...
şi asta mă făcea să devin foarte agitată.
Dar acum ?
Păi, pot să văd că în departamentul romantism,
am putea fi... cea mai rea combinaţie posibilă din lume.
Un cuplu de super învingători.
Ştii ceva despre avocado ?
- Ar trebui ? - Sunt o portiţă spre un impozit frumos.
Dacă cultivi avocado, fiscul ţi-ar putea deduce o parte din cheltuieli.
Este o idee foarte bună.
- Mulţumesc. - Vezi ?
Ţi-am spus eu. Îmi plac femeile inteligente.
Oh, mulţumesc.
Mulţumesc.
- Hei, cei aia ? - Bere de ghimbir.
Bere aia de ghimbir o să-ţi termine creierii.
Hei, era şi timpul omule. Am crezut că te-ai lipit de scaun.
Haide, dansează cu domnişoara. Mă simt ca o dădacă.
- Tu şi Billy arătaţi bine împreună. - Este un dansator foarte bun.
Da. Ştie toate mişcările.
Mi-a povestit de toţi oamenii pe care i-a întâlnit la petrecerile la care a participat.
Trebuie să ne întoarcem. Nu vreau ca de data asta tatăl tău să mă aştepte cu un pistol.
Hei, Wes, te descurci grozav. Arăţi cu adevărat super.
Adică, chiar aşa eşti.
Da, eu şi Chubby Checker.
Hei, de ce nu-i laşi fata în pace ?
Ai o minte murdară, Victoria.
Dar compensezi cu corpul tău.
Ei bine, ce urmează ?
Ce spui de Paris? Putem merge la operă.
Am ratat primul act.
Vino.
Oh, glumeşti. Oh, haide. Nimeni din New York nu mai face asta. Oh!
Mulţi new-yorkezi nu au făcut-o. Ai urcat pe Empire State Building?
- Nu. - Pe Statuia Libertăţii ?
- Am văzut-o, nu ajunge ? - Mormântul lui Grant ?
Unde este ?
În seara asta o să vezi New York-ul aşa cum mulţi new-yorkezi nu au făcut-o niciodată.
Noapte bună.
Opreşte-te. Opreşte-te!
Cred că am devenit isterică.
De fiecare dată când mă uit, îl văd urcând tiptil pe acea maşină şi dispărând.
Nu şi-a dat seama că este o decapotabilă.
Totul a fost destul de bine până atunci.
În regulă, aici e bine.
- Lumina este aprinsă. - Poate că a lăsat-o aşa pentru tine.
Sper. Sper că doarme.
A fost fantastic. Chiar a fost.
De aceea sunt aici.
Noapte bună. Spune-i noapte bună lui Wes din partea mea.
Cenuşăreaso !
Hei, Cenuşăreaso !
Aşa cum am spus, întotdeauna se termină altfel.
Ne mai vedem.
Traducerea şi adaptarea: Virgil G.N.