OM BOGAT, OM SĂRAC. Volumul 2.
Sezonul 2 (Book Two) Episodul 3 (Chapter 3)
Din episodul anterior în "Om bogat, om sărac"
Curvă!
Mizerabilo, curvă dezgustătoare!
Ce mă deranjează sunt avansurile sexuale făcute soţiei mele
şi un atac neprovocat asupra persoanei mele.
Ei bine, se subînţelege că Wesley a fost exmatriculat.
Ultimul lucru despre care a vorbit, ai fost tu.
- A sperat că am putea deveni prieteni. - Vrei sa fim prieteni?
Cred că nu eşti în toate minţile,
pentru că eu te urăsc de moarte.
Oh, Rudy... nu cred că ai mai întâlnit-o pe Porter pe la mine la birou.
- Rudy Jordache, Maggie Porter. - Ce mai faci?
Uite, sunt nişte reguli în casa asta. Şi mă aştept să le respecţi.
Comportă-te ca o fiinţă umană. Cât timp eşti în casa mea, faci ce-ţi spun eu.
Pe naiba o să fac !
Tot ce-ţi cer, este ce mi-ai promis în Vietnam,
să mă prezinţi tipului ăla de la studioul de înregistrări.
Bine, atunci prezintă-mă altcuiva!
Hai, tipule, ascultă, mi-ai promis ceva. Mai bine nu ai...
Murphy? Murph?
- Salut. - Intră.
Billy, Wes.
- Salut. - Ce mai faci?
Wow.
Să fiu modest ca întotdeauna, nicăieri nu-i ca acasă.
Traducerea şi adaptarea: Virgil G.N.
Salutare !
Ai ajuns chiar la timp ca să vezi cum un păianjen de pe Marte devorează Boise, Idaho.
Îmi pare rău că o să ratezi asta.
Tu şi cu mine, avem ceva de făcut.
Pare greu.
Bine.
Cap de linie.
- De ce ai venit aici ? - Ţi-am spus, sunt falit.
Ăsta este singurul motiv ?
Nu. Celălalt este că nu am nici un ban.
- Ai încercat să-ţi găseşti o slujbă? - Da, şi îmi voi lua una.
Crezi că profit de asta ca să stau aici şi să nu fac nimic?
Păi, presupun că ar fi şi asta o posibilitate.
Omule, ce vrei de la mine?
Asta a fost oferta ta în Vietnam "Vino la Whitby."
Dacă te-ai răzgândit, doar spune-mi şi o să plec.
Oferta este încă valabilă. Mă întrebam doar cât de dificil ţi-a fost să o accepţi.
Din cauza a ceea ce ţi-am spus când a murit mama ?
Nu eram prea sigur că o să te mai văd după discuţia aia.
Nu eram sigur că îmi pasă.
Ca să fiu sincer, mi-a fost teamă să vin aici.
- Credeam că o să-mi trânteşti uşa în faţă. - Ăsta a fost primul meu impuls.
Ce te-a împiedicat ?
- Mai multe lucruri. - I-o datorezi mamei mele.
Asta, şi încerc să las uşile deschise în viaţa mea, nu să le închid.
Norocosul de mine !
Sunt rudă cu recent decedata Julie Jordache, iar momentul este cel potrivit.
Ce ? Am greşit ceva ?
Nu.
Pentru prima dată, este ceva ce am realizat chiar în acest moment.
Împărtăşeşte-ţi revelaţia.
Faptul că este aici mă face să-mi amintesc toţi acei ani în care ai crescut.
Nu ţi-am fost un tată vitreg prea bun.
- Abia cum îţi dai seama de asta ? - M-am simţit vinovat pentru asta.
Mi-am promis să o fac mai bine. Dar nu am făcut-o.
Întotdeauna am considerat că munca mea m-a împiedicat să o fac.
Dar nu a fost aşa. Am folosit munca mea ca pe o scuză.
Motivul care m-a împiedicat a fost mult mai simplu:
Nu te-am plăcut.
- A fost reciproc. - Ştiu.
De când erai copil, ai insistat să-mi arăţi asta.
Îmi pare rău că am adus în discuţie trecutul urât, omule.
Dar lasă-mă să-ţi spun ce m-a costat să intru pe uşa aceea.
Urăsc locul ăsta. Îl urăsc !
Urăsc această sufragerie. Urăsc bucătăria.
Urăsc scările astea !
Dar cel mai mult dintre toate, urăsc dormitorul ăla.
Nici nu pot urca acolo.
Vezi tu, camera aia îmi trezeşte o mulţime de amintiri.
Toate acele vacanţe de Crăciun
când mă aşezam în pat, în camera de vizavi de cea a ta şi a mamei mele.
Vocea ta, era singura pe care o puteam auzi.
Criticând-o, umilind-o şi împingând-o spre băutură!
M-ai făcut să-mi fie dor de internat !
Am plătit pentru greşelile mele, Billy.
Bine.
De ce să nu o fac să ne fie la amândoi mai uşor, ei?
O să trântesc eu uşa în locul tău!
Nu mă mai simt vinovat.
- Dar îmi pare rău. - Ce păcat. Este prea târziu.
Uite, Billy, poate că ai venit nu doar pentru că eşti falit.
Sunt sigur că nu o să pleci, doar pentru că te simţi lezat.
Tu nu mă placi, eu nu te plac. Asta a fost atunci.
Acum avem o altă şansă.
- Nu paria pe şansa asta. - Bine, poate că nu ar fi înţelept.
Dar dacă lăsăm în urmă totul, şi ne-am putea înţelege, tu, eu şi Wes,
atunci am avea o altă şansă... să fim ceea ce ne dorim cu toţii.
Da, ar fi propria noastră versiune, Billy, dar până la urmă am fi o familie.
- Ei bine, nu conta pe asta. - Nu o voi face.
Păi, despre ce pagină este vorba ?
Nu, nu. Este în regulă.
Bine, când o să fie votul pentru forajul marin ?
Luni ?
Luni...
Bine, bine. O să fiu acolo.
Ai putea muta întâlnirea cu senatorul Fulbright pentru vineri ?
O să zbor acolo în weekend.
Da, bine. Mulţumesc.
Bine. La revedere. Asta-i tot.
Wesley! Mişcă-ţi fundul încoace!
- 'Neaţa. - Bună ziua.
Este doar 9:30.
Vrei să fii muncitor, da? Păi, ai întârziat deja două ore la muncă.
O să te duc la fabrica de electronice.
- Unde o să poţi munci cu mâinile. - Ce spui de micul dejun ?
Ai mâncat destul noaptea trecută cât pentru un sat întreg... pe termen nelimitat.
- Dar mi-e foame ! - O să mănânci la prânz.
- Ajutor ! Cineva ! - Nu te aude nimeni.
- Albul ăsta este un negustor de sclavi ! - Nimeni nu o să te creadă.
- Am fost luat cu forţa ! - Asta-i o altă problemă.
- Ce-i asta ? - Nimic în mod deosebit.
- Fără mâncare sau apă ! - Prinde.
Salvat !
Greenway Records? Cu Phil Greenberg, vă rog.
Billy Abbott.
Da, am sunat înainte.
Da, mi-am lăsat numărul de telefon Aş vrea să las un nou număr.
Stau la senatorul Jordache, în Whitby.
Corect. La senatorul Jordache.
Numărul din Whitby este...
Vă salut, d-le Greenberg.
Bine, mulţumesc. Dar dumneavoastră ?
Bine, bine.
Senatorul ? Este... Face parte din familie, de fapt.
Oh. Când vă convine, d-le ?
Ora cinci ? Bine. Voi fi acolo.
La revedere.
- Bună dimineaţa, d-le Jordache. - Bună dimineaţa.
D-le senator. Bine aţi venit ! Bună dimineaţa.
- Cred că asta-i pentru dvs.. - Păi... cam aşa ceva.
Oh, dl. Scott vă aşteaptă în sala de şedinţe.
- Dl. Scott ? - Preşedintele sindicatului local.
Wes, vin imediat.
- Este fiul dvs. ? - Oh, nu. Este nepotul meu, Wesley.
M-aţi păcălit. Semănaţi foarte mult.
Mulţumesc.
D-le Scott.
Ce mai faceţi ?
Vă rog, luaţi loc.
O să stau în picioare.
Ce pot face pentru dvs. ?
Sunt zvonuri că o să vindeţi fabrica iar cumpărătorul o să o mute în Atlanta.
Sunt doar ce ai spus... zvonuri.
Dacă este adevărat, 400 de bărbaţi şi femei pe care-i reprezint, nu vor fi luaţi acolo.
Expresia "fără muncă" înseamnă că nu vor avea ce pune pe masă.
Uite, d-le Scott, Doar ce m-am aşezat la birou.
După ce o să fac nişte evaluări, o să iau o decizie.
Uite, tu nu-ţi aduci aminte de mine,
dar eu îmi amintesc când ai făcut ultima evaluare şi ai luat o decizie.
Despre ce vorbeşti ?
Ai reorganizat compania.
- Şi tu ai fost concediat. - Da.
Soţia a muncit cu ziua, până când a găsit o slujbă de femeie de serviciu la o şcoală.
Când Westco a început să facă din nou angajări, am revenit. Sunt aici de 7 ani.
D-le Scott, îmi pare rău.
Dar nu a fost ceva personal.
Am făcut ce am crezut că este mai bine pentru companie.
- Ce spuneţi de plângeri ? - Cine s-a ocupat de ei în trecut ?
Dl. Calderwood. Dar el nu avea un loc de muncă în Washington.
Pot ajunge aici de la Washington în 2 ore. Şi voi veni, dacă este nevoie de mine.
D-le Scott, îmi permiteţi o observaţie personală ?
Nu sunt acelaşi om care a restructurat Westco acum opt.
Am mai îmbătrânit. Sunt mai înţelept.
Sper că şi mai sensibil la problemele de viaţă ale muncitorilor.
Dă-mi şansa să-ţi dovedesc asta. Vino cu mine. Fii alături de mine.
Bine.
- Mai pot face şi altceva pentru tine? - Nu, asta-i tot.
Atunci este ceva ce poţi face tu pentru mine.
Wes?
Wesley, dânsul este dl. Scott.
Nepotul meu Wesley. Ia-l la fabrică şi pune un maistru să-i dea de muncă.
- Nu poate înlocui un muncitor calificat. - Nu o va face.
Wes a lăsat şcoala. Nu are calificarea necesară,
dar are un spate puternic şi e dispus să lucreze din greu acolo unde este nevoie.
Oh... Fără favoruri.
Bine, fără favoruri, d-le senator.
Hei, Joe! Joe, opreşte puţin banda! Am o problemă.
Hei !
Ia-mi şi mie una, vrei ?
- Ce faci ? - Aşteaptă !
Nu pot să cred !
Ce naiba crezi că faci ? Opreşte maşina !
- Mai fă asta o dată şi o să-ţi rup mâinile. - Bine. Îmi pare rău.
Asta nu-i curtea şcolii şi nici nisipul în care să te joci.
- Du-te şi te joacă în altă parte. - Am înţeles, domnule.
- Mulţumesc pentru suc. - Da.
- Sunt Ramona. - Wes.
- Îmi place stilul tău, Wes. - Mă bucur.
- Morocănosului ăla bătrân, nu i-a plăcut. - Ah, nu-ţi face probleme pentru el.
- Mereu este aşa într-o pasă proastă ? - Nu mereu, dar aproape.
- Îl cunoşti, nu ? - Da. Îl cunosc.
Morocănosul ăla bătrân este tatăl meu.
În regulă, să le punem pe toate împreună. Mai exact, cum stăm ?
Din păcate, d-le senator, cea mai mare parte a activelor dvs.
a fost reprezentat de acţiunile la D.C. Enterprises.
Şi când le-au vândut la Tricorp pentru preţul ăla ridicol, ai suferit mari pierderi.
Dar fabrica de electronice pe care Duncan mi-a lăsat-o?
Supravieţuieşte... cu contractele de la Pentagon.
Da, dar când războiul se va încheia, vor fi anulate şi toate aceste contracte.
Mă tem că asta va însemna sfârşitul tău.
Asta, dacă nu vii cu 6 milioane de dolari necesari pentru restructurare.
Maggie a făcut o treabă excelentă în echilibrarea situaţiei dvs. financiare.
Aş vrea să iei în considerare să o delegi pentru gestionarea afacerilor tale.
Nu este de ajuns ce ai făcut tu între timp?
Domnişoara Porter se întâmplă să fie un bun avocat.
Sunt sigur.
- Dar, cu tot respectul, cred că ar trebui... - Preferi un bărbat.
- De fapt... - Nu ai nimic împotriva femeilor.
Citez: "Cei mai buni prieteni ai mei, sunt femei." Închei citatul.
Desigur, ştii cât de mult a scăzut valoarea proprietăţilor când s-a ocupat de ele,
şi nu-ţi doreşti să te căsătoreşti cu sora lui..
Hai să acceptăm faptul că sunt un porc şovinist de bărbat.
Da, hai să recunoaştem.
Acum, lăsând la o parte revoluţia feministă, putem continua?
- Sigur. - Avem suficiente dovezi
pentru a urmări în justiţie pe cei vinovaţi de preluarea D.C. Enterprises ?
Destule ca să putem pune sub acuzare câteva persoane neînsemnate.
- Nu pe cei mari? - Pe cel mare. Că este doar unul.
- Cine-i ? - Charles Estep,
preşedintele de la Tricorp International.
Vorbeşte-mi despre el.
Păi, nu joacă cam în aceiaşi ligă cu J. Paul Getty şi Howard Hughes,
dar are doar 42 de ani. Mai dă-i puţin timp.
Altceva ?
Un om misterios. Are o manie pentru intimitate.
Să scotoceşti prin afacerile lui Charles Estep, este...
ca şi cum ai cere Kremlinului o copie după bugetul său militar.
Vreau să ştiu tot ce se poate şti despre el. Pune pe cineva să se ocupe de asta.
D-le, senator, am şase oameni care lucrează pe lângă el, dar nimic.
Exceptând asta. Unul dintre puţinele sale lucruri publice. Prin lege.
Lista cu directorii de la TriCorp. Foarte impresionantă.
Măi, măi, măi. Asta explică un lucru.
- Ce ? - Asta.
O invitaţie la petrecerea în aer liber în Long Island a lui Douglas Haviland.
Acel Douglas Haviland ?
Un consilier al preşedintelui, fost ambasador la Curtea din Court St James.
L-am întâlnit pe omul ăsta exact de două ori.
La o recepţie la Casa Albă, dată în onoarea generalului de Gaulle,
şi la un dineu în Georgetown unde a împărtăşit amintiri fascinante
despre Churchill şi Stalin.
De ce crezi că dl. Haviland te-a invitat la petrecerea lui ?
Asta mă întrebam şi eu... până când am citit asta.
Lista cu directorii de la Tricorp International.
Un amiral la pensie, doi generali, un preşedinte de colegiu, un bancher
şi Onorabilul Douglas Haviland.
Bine, investighează în continuare. Şi notifică Comisia de Verificare a Bursei
că ne aşteptăm să înceapă o acţiune împotriva Tricorp.
- Vrei ceva de băut? - Nu, trebuie să plec. Şi domnişoară Porter?
Bună treabă.
O să-mi las afacerile pe mâinile tale.
- Mulţumesc. - Atâta timp cât ai înţeles
că intenţionez să-ţi cer tot ce aş cere de la un bărbat.
Doar atât ? Este floare la ureche.
Uh... intenţionezi să te duci la petrecerea ambasadorului, nu-i aşa?
Păi, ce părere ai ?
Dacă vrei să vezi ce are de gând leul,
trebuie să intri în groapa cu lei.
D-le Ambasador? Scuzaţi-mă, domnule.
- Senatorul Jordache. - Desigur. Mă bucur că ai venit.
E cineva aici care vrea să te cunoască. Vino să te prezint.
Senatorul Jordache, Charles Estep.
D-le senator.
D-le Estep.
Scuzaţi-mă, dar, trebuie să întâmpin un vechi prieten.
- Vă las să vă cunoaşteţi. - Desigur.
- Ce om extraordinar. - Da, aşa este.
Cred că este de nepreţuit în conducerea Tricorp.
De nepreţuit.
- Ai văzut casa ? - Nu, nu încă.
Atunci, vino. Să o admiri.
Din ce mi-a spus ambasadorul, a fost uluitor la Yalta.
A fost aproape ca la un joc de poker... trei oameni folosind ţările pe post de jetoane.
"Eu iau Cehoslovacia iar tu Germania de est."
Şi el a fost chiar acolo. În centrul jocurilor de putere.
Trebuie să fie un sentiment uimitor să scrii istoria.
Da, aşa este.
- Cu ce să te servesc, d-le senator? - Păi, văd că s-a servit coniac.
Atunci coniac să fie.
Am înţeles că ai hotărât să ieşi din politică.
Veştile circulă repede.
În Washington nu există secrete, d-le senator.
Am fost şi eu acolo şi ştiu cum este.
Personal, cred că faci o greşeală.
Oh ? În ce sens ?
Ce părere ai despre dl. Nixon?
Probabil că va fi viitorul nostru preşedinte.
Şi, cel mai probabil, pentru următoarele două mandate.
Ce se va întâmpla atunci ?
Vorbeşti despre 1976. Sunt opt ani până atunci.
Gmelina arborea. Ai auzit de ea ?
Este un copac cu lemnul tare din Honduras. Creşte 6 metri pe an.
Doar ce am terminat de plantat o pădure din ăştia pe un sfert de milion de hectare,
pentru că totul indică un deficit de lemn... peste zece ani.
Oamenii ca noi nu pot trăi doar în prezent. Trebuie să privească spre viitor.
Spune-mi, d-le senator, eşti interesat de viitorul acestei ţări ca şi mine ?
Sper că da.
Cu excepţia Vietnamului, nu vor fi mari schimbări pe timpul lui Nixon.
După opt ani de stagnare, oamenii vor fi foarte nemulţumiţi.
De fapt, vor cere o schimbare, ceea ce democraţii le vor oferi.
Asta înseamnă că cei ce vor veni alături de noi, trebuie să fie competitivi.
Cineva vital, tânăr, atractiv..
Un republican, Johnny Kennedy.
Am pus ochii pe tine de ceva timp, d-le senator.
Suntem impresionaţi de felul tău de a vota. Eşti un rebel. Şi asta-i foarte bine.
Alegătorii îi iubesc pe cei care nu votează la comandă.
Sunt încântat că ai putut veni astăzi aici. Este bine să-i cunoşti pe aceşti oameni.
Dintre ei, ar putea finanţa o întreagă campanie prezidenţială...
pentru omul potrivit.
Ce este nevoie ca să fie "omul potrivit"?
O filozofie comună, dedicare pentru aceleaşi ţeluri, aceleaşi interese.
Ce se întâmplă dacă aceste interese intră în conflict cu cele ale ţării ?
Este puţin probabil.
Ce este bine pt. Charles Estep şi prietenii lui, este bine pentru toată ţara. Asta e?
D-le senator, nu mă freca cu patriotismul.
Îmi pasă de ţara asta la fel de mult ca şi ţie.
Distruşi fiind, ne-ar place să ne punem din nou pe picioare,
cu daune minime.
Cu toţii urmărim asta, nu-i aşa?
Această pseudo-ofertă pentru preşedinţie este foarte onorabilă. Mă simt flatat.
Dar eu sunt preocupat de faptul că am putea avea un conflict într-o problemă minoră.
Oh?
În această dimineaţă i-am cerut avocatului să notifice Comisia de Verificare a Bursei.
Investighez preluarea D.C Enterprises de către tine
şi intenţionez să depun o plângere oficială.
Nu cred că o treaba atât de mică... ei bine, aşa cum i-ai spus...
ar trebui să stea între noi.
Păi, mă tem că aici nu sunt de acord cu tine. Ar putea sta. Şi o să stea.
Încep să cred că ţi-am judecat greşit competenţele.
Ei bine, eu cred că nu te-am judecat greşit.
Eşti un om periculos şi dacă există vreo cale ca să te pot acuza de fraudă,
de manipularea bursei, sau de orice altceva ilegal, am de gând să o fac.
Este trist când încep să creadă în propriile comunicate de presă.
Senatorul Jordache se bucură de imaginea unui om politic independent.
Din nefericire, senatorul Jordache încă nu a învăţat
că independenţii nu au prieteni atunci când sunt la ananghie.
Niciodată.
Sună-l înapoi, Phil. Avem nevoie de o altă înregistrare.
- S-a terminat. - S-a terminat? Tu numeşti asta terminat?
Ăştia arată precum patru maimuţe şi o pasăre mynah care cântă la fluier.
Este perfect. Aşteaptă până când o să audă Danny.
Dacă-l mai invoci încă o dată, jur pe Dumnezeu...
Danny îmi e ca un frate! Când mi-am înşelat eu fratele vreodată?
Nu de la ultimul său album. Dacă nu vrei să rămâi la ore suplimentare, asta este.
Phil, Cash Box o să scrie asta pe o întreagă coloană !
"Danny Miller şi-a înregistrat ultimul album în garajul lui Phil Greenberg?"
Manny, ştii că asta a fost o greşeală.
I-am promis lui Danny, că asta nu o să se mai întâmple niciodată !
Bine, ce spui de o nouă înregistrare ?
Du-te acasă. O să ascult înregistrarea. Dacă nu e perfectă, o să o reluăm mâine.
Bine. Dar, Phil, te avertizez că mergi pe gheaţă subţire cu Danny.
M-ai auzit bine ? Pe gheaţă subţire !
Îmbrăţişează-l din partea mea.
O să-l îmbrăţişez din partea ta.
Uită de redare. Trimite înregistrarea.
- Cine eşti? - Billy Abbott, d-le Greenberg.
Am telefonat de acasă de la senatorul Jordache.
- Avem o întâlnire la ora 5. - Oh, da.
Ei bine... doar ce m-am întors din Vietnam.
Am fost un fel de impresar pentru talentele de acolo.
Cântăreţi, mixaje, tot tacâmul. Pot realiza orice fel de înregistrare.
Ştiu totul despre benzi, piste, microfoane.
Nu mai spune ?
Aceasta este compania pe care o admir. Ştiu ce face Greenway. Este cel mai bun.
- Vreau să fac lucrurile aici. - Sunt flatat.
Desigur, mai am o ofertă de pe Coastă, dar... prefer mai mult New York.
Lucrurile sunt un pic cam ciudate pe acolo.
- Urăsc păsările alea de cântă toată noaptea. - Ştiu ce vrei să spui.
Oricum, acesta este oraşul meu. Îmi place aici.
- Anotimpurile şi toate celelalte, ştii? - Şi eu.
De aceea am venit la tine înainte să fac altceva.
Apreciez asta, puştiule.
Asta-i locul unde vreau să fiu, d-le Greenberg.
Şi mi-ar place să fii.
- Minunat ! Când încep? - Nu o să o faci.
Nu am nimic pentru tine.
Cu excepţia... poate, a slujbei lui Jason.
- Jason ? - Face curat aici, face comisioane...
în general toate fleacurile.
Nerecunoscătorul mă părăseşte pentru a merge la facultatea de drept.
Oh?
Dar, desigur, nu-i pentru tine, cu atâtea talente.
Transmite-i toate cele bune senatorului.
- D-le Greenberg! - Da?
- Sigur o să râzi de asta. - Încearcă-mă.
Păi, am fost plecat un timp şi aş vrea să încep cu ceva.
Te sfătuiesc să accepţi oferta de pe Coastă.
O să te obişnuieşti tu cu păsările.
Am înţeles ce aţi spus, d-le Greemberg şi aveţi dreptate.
- Munceşti din greu şi începi de jos. - Nu vreau să-ţi iroseşti talentul
pe o slujbă la care o să primeşti te miri ce.
Păi, sunt două căi prin care-mi pot dovedi talentul, d-le Greenberg.
Nu că nu l-aş avea. Este posibil ca...
Este posibil să fi exagerat un pic, în entuziasmul meu.
Aşa este?
În această situaţie, accept orice-mi poţi oferi.
Aşa m-am gândit şi eu.
Eşti destul de îndrăzneţ, puştiule.
Bine. Treci mătura lui Jason pe numele tău. Începi de mâine.
Mulţumesc, d-le Greenberg ! Sincer ! Mulţumesc !
- Nu o să vă pară rău. - De unde să ştiu ?
- Ramona ! Salut. Unde te duci ? - Acasă. Aştept maşina.
- Vrei să mergem la o bere ? - Nu pot.
- Mâine ? - Nu ştiu.
- Am o idee. Vino. - Hei ! Nu pot merge nicăieri. Maşina.
Nu-ţi face griji, nu mergem nicăieri. Nu o să pierzi maşina. Ai încredere, bine?
- Îţi place pizza? - Sigur, îmi place, dar nu avem timp.
- Şi mie. Îţi plac filmele ? - Da, dar ţi-am spus...
Şi mie !
- Sportul ? - Unele. Îmi place fotbalul.
- Apa ? - Iubesc apa.
Bine. Am ajuns.
- Uite, vezi ? Am venit la timp. - Poftim ?
- La prima întâlnire, îmi place să mă plimb. - Oh, da ?
La film, trebuie să te uiţi la ecran. Dacă mănânci, nu poţi vorbi cu gura plină.
Dar când te plimbi, vorbeşti şi reuşeşti să cunoşti persoana.
Oh.
- Şi nici nu este foarte scump. - Da.
M-am bucurat de prima noastră întâlnire. Aş vrea să te văd şi mâine.
- Păi, mâine sunt ocupată. - Poimâine.
Ţi-a oferit un post de preşedinte, corect?
- Ce ai făcut? - I-am spus că vom continua investigaţia,
şi că dacă vom găsi dovezi încriminatoare le vom duce la Comisia de Verificare a Bursei.
Ştii cât timp îţi trebuie ca să treci prin toate hăţişurile astea birocratice ?
A fost atât de frumos.
Stăteam acolo cu un pistol încărcat îndreptat spre tâmpla lui Estep.
Şi o să am nevoie de trei ani, ca să pot trage.
O să ai probleme.
Estep nu este tipul care să stea fără să reacţioneze.
Ştii, dacă munceşti în Washington, nu-ţi ia prea mult timp să înveţi
că nu este decât o cale să pui la treabă o agenţie guvernamentală.
Trebuie să supui problema atenţiei publicului şi să o scoţi în prim plan.
Vorbeşte-mi despre prietenii tăi.
- Uh... ce-i cu ei ? - Păi...
Adică, eşti o femeie atrăgătoare. Trebuie să ai o viaţă activă.
Sunt sigur că ai mulţi admiratori.
Sunt nişte bărbaţi... cu care ies.
Dacă asta ai vrut să spui.
Ce fel de bărbaţi? Cu ce se ocupă ?
Ce se întâmplă în mintea aia întortocheată a ta?
Te deranjează întrebarea mea ?
Păi...
Unul este doctor,
un este profesor de antropologie la Columbia,
unul...
Vrei să ştii dacă unul dintre prietenii mei este reporter.
Ei bine, din întâmplare, chiar este.
Mic, brunet şi frumos...
şi lucrează pentru Wall Street Journal.
De ce nu discuţi cu el despre tacticile de afaceri ale lui Estep ?
Să vezi dacă nu iese vreo poveste din asta.
Bine.
Estep se învârte în cercuri înalte. Cred că este timpul să se spună adevărul despre el.
Ştii, mereu m-am întrebat ce s-a întâmplat cu băieţelul ăla din basm,
cel care a spus, "Împăratul este gol."
L-au bătut cu un baston din cauciuc până a murit.
Anthony ! Eşti gata pentru cină ?
- Hei. M-ai auzit? - Poftim?
Ah. Da, da, sigur.
Ţi-am făcut mâncarea ta favorită... lasagna.
Ah. Minunat.
- De unde ai toate aceste reviste ? - De la bibliotecă.
- Ţi-am împrumutat legitimaţia. - Anthony !
Nu poţi tăia aceste reviste.
Sunt ale bibliotecii.
Ei, ce contează câteva reviste pentru ei? Au milioane din astea acolo.
El cine este ? De ce ai nevoie de poza lui ?
El ? Ăsta-i tipul care mi-a răpit cinci ani din viaţă.
- Anthony... - Hei. Trăieşte bine, nu-i aşa?
O casă mare la ţară, apartament de lux la oraş.
Şi un copil.
Copilul ăsta chiar seamănă cu taică-su, ce zici?
Uită de ei. Promite-mi.
Lasagna alea miros foarte bine !
Hei, Maria, ştii că faci cele mai bune paste din lume, da?
Păi, hai atunci.
- Imediat după ce mă spăl. - Bine.
Hei ! Este cineva acasă ?
- Da. - Unde ?
În bucătărie.
Unde-i Rudy ?
Rămâne în New York diseară. Trebuie să fie mâine în Washington.
- Vrei ceva de băut ? - Mi-am luat o bere.
Felicită-mă.
Îl ai în faţă pe noul agent de înregistrări de la Studioul Greenway Records.
Ce este un agent de înregistrări?
Descoperă talentul, găseşte cântecul corect, îl aranjează
scrie discul şi urcă pe culmile succesului.
Desigur, nu chiar aşa, dar o să ajung acolo. Sunt deja în afacere.
Dar tu ? Ţi-ai găsit deja o slujbă ?
Lucrez la staţia de încărcare de la fabrică.
- Nu prea s-a descurcat Rudy. - Este ce mi-am dorit.
- Corect. O să revii la şcoală la toamnă. - Nu. Am fost exmatriculat.
Bine! Ce ai făcut ? Ai dat foc la şcoală ?
Nu. Nu are legătură cu şcoala.
Da, niciodată nu mi-a plăcut la internat.
Dar ştii ce o să se întâmple dacă nu o să mergi la şcoală ? Salutări de la Unchiul Sam.
Sper că nu.
Dar toţi ar trebui să fim pregătiţi să ne servim ţara în caz de nevoie.
Şi ar trebui să vezi Vietnamul. Este minunat. Este un război chiar drăguţ acolo.
Am învăţat totul despre demnitatea umană, onoare, sacrificiu, decenţă,
despre măreţia omului.
Şi am fost mereu acolo unde e ceva acţiune... în spatele frontului, în Serviciile Speciale.
Le-am furnizat băutură şi jocuri distractive
şi mi-am pus în valoare talentele pentru a-i distra pe băieţii noştri.
Oh, da. Îmi voi aminti mereu de Vietnam. Am şi de ce.
Acolo a murit mama.
Vezi, nu am fost niciodată prea apropiaţi.
Eram abia la început.
Este ca şi cum, brusc, am găsit ceva bun.
A fost o mare doamnă.
Desigur, o cunoşti, nu-i aşa ? Pe mama.
Da.
Amuzant, am crescut înconjuraţi de aceiaşi oameni şi nu ne-am cunoscut niciodată ?
Rudy, tatăl meu vitreg, este unchiul tău. Noi atunci ce suntem, veri vitregi?
Nu ştiu
Este chiar ciudat, că nu ne-am întâlnit.
Nu ştiu. Crezi că există şi familii normale ?
Una care să sărbătorească Ziua Recunoştinţei şi Crăciunul cu bunica şi bunicul,
cântând în jurul pianului şi unde toată lumea să se cunoască ?
Nu ştiu.
Ei doar nu ne vor prin preajmă.
Asta te face să te simţi inconfortabil, nu-i aşa?
Am locuit cu tatăl meu pentru o vreme.
M-a luat de la şcoală şi am trăit în Franţa, pe iahtul lui.
Atunci am avut ceva.
Chiar am avut.
Da, şi el a fost ucis.
Aţi fost şi voi împreună, la fel cum am fost şi eu cu mama.
Da.
Hei, scuză-mă. Trebuie să mă trezesc devreme dimineaţă.
Dacă nu sunt paranoic, cred că ceva nu este în regulă.
S-a întâmplat ceva când ţi-am vorbit de mama.
- Ce este ? - Nimic.
- Ba da, este. - Nu vreau să vorbesc despre asta.
Îmi pare rău, dar eu da.
Ţi-am spus că nu vreau să vorbesc despre asta !
Tu ai început. Crezi că este ceva în neregulă cu mama.
- Vreau să ştiu ce naiba este ! - A fost o alcoolică !
- Era beată tot timpul. - Spune-mi ceva ce nu ştiu.
Şi cine eşti tu? Sfântul Petre din Rai ?
Mama era beată tot timpul. Şi ce legătură are asta cu tine ?
Ce legătură are cu mine? Mi-a ucis tatăl.
Despre ce vorbeşti ?
S-a dus să bea ca de obicei, a intrat într-un bar unde a întâlnit un tip.
- Ce tip ? - Pe tipul care mi-a omorât tatăl.
Fii atent, omule.
Tatăl meu a luat-o înainte ca Rudy să afle,
şi a fost omorât pentru că a mers să o salveze de beţivul ăla.
- Taci ! - Ar fi putut încă să fie în viaţă !
Ţi-am spus să taci !
D-le senator Jordache?
Roy Dwyer. Partenerul lui Tom, de pe iaht. Mă ţineţi minte ?
Bineînţeles. Ce mai faci ?
- Hei, mă bucur să te văd. - Şi eu.
Am tot încercat să vă găsesc. Eram nerăbdător să vorbesc cu dvs..
Practic, nu prea stau pe aici. Dă-mi voie să-ţi ofer ceva de băut.
Mulţumesc.
Deci, pe unde ai mai umblat ? Ce ai mai făcut ?
- Am navigat mult în jurul lumii. - Grozav. Chiar că-i grozav.
- Bine. Ce ai dori să bei ? - Orice. Orice aveţi.
- Scotch? - Sigur.
Ascultă. De ce nu mai vii prin Whitby ca să ne vezi?
Wesley este acolo acum. I-ar face plăcere.
- Şi mie mi-ar place să-l văd. Ce mai face? - Oh, s-a făcut băiat mare.
Mă bucur că este cu tine. Mi-era teamă că o abandoneze şcoala.
Ţi-era teamă ?
Ăsta-i unul din motivele pentru care am vrut să-ţi vorbesc.
- Despre Wesley? - Nu.
- Îl ţii minte pe Falconetti? - Bineînţeles că da.
A ieşit din închisoare.
Francezii l-au deportat şi probabil că acum este deja aici, în New York.
Am vrut să ştii că ăsta, nu este genul de om care să uite cine l-a băgat în închisoare.
Nu cred că ştii totul despre el...
- Nu, nu ştiu, dar eu... - Eu da.
Am fost pe acelaşi vapor cu el şi pot să-ţi spun că este rău, este nebun
şi se va răzbuna.
Poate pe mine, poate pe tine. Poate chiar pe Wesley.
Înţelegi despre ce este vorba, d-le senator ?
Da. Cred că da.
- Dar nu-l pot aresta din nou. - Oh, haide, omule! Tu ai puterea.
- Dar nu a făcut nimic. - Şi vrei să aştepţi să facă ?
Uite...
Poate că ce spui tu este adevărat, poate că nu.
Poate că a trecut prea mult timp.
- Închisoare poate schimba un om. - Da. Îl înrăieşte.
D-le senator, a trebuit să te avertizez.
Trăieşti în acest fel, crezi că eşti în siguranţă,
şi crezi că eşti ferit de junglă.
Ei bine, nu eşti. Este chiar acolo. Nu este decât la câţiva metri distanţă.
Ştiu totul despre ea. Am crescut în ea.
Am cunoscut o mulţime de tipi răi, dar nici unul nu este ca Falconetti.
D-le senator, ai face bine să mă asculţi şi asta foarte atent,
pentru că tipul ăsta este acolo...
şi o să se răzbune.
Traducerea şi adaptarea: Virgil G.N.