[ Sezonul 6, episodul 12- Unnatural Selection]
Din episoadele anterioare Stargate SG-1:
Reese, tatăl tău te-a făcut greşit!
- Nu! - Da!
Dacă, aşa cum spui, androidul a fost responsabil
pentru crearea primei generaţii de replicatori, se va dovedi inestimabil.
Radarul lor este neterminat. Zboară pe sub ei. Nu te vor vedea venind!
Nu am idee unde ne aflăm. Nu pot trasa drumul spre casă.
Sunt Asgarzii.
- Ne poţi ajuta să ieşim de aici? - Noi avem nevoie de ajutorul vostru.
Lumea Asgard a fost invadată de replicatori.
- Vorbeşti serios? - Foarte.
- De nava asta nou-nouţă aveţi nevoie... - Da.
Aşa de nouă că nu are nici un nume. Încă nu este terminată.
Cred că acesta este ideea, d-le. Tehnologie mai puţin avansată e mai bine.
Corect, Mr. Carter.
Cu siguranţă sfidează înţelepciunea convenţională.
Şi pe a mea.
Replicatorii nu doresc să integreze tehnologii inferioare în a lor.
Atunci....ce?
O sarcină pentru care voi sunteţi tocmai potriviţi.
- Ai nevoie de cineva destul de prostănac. - Din contră.
E nevoie de îndemânarea şi experienţa voastră militară.
Da, nu mă înţelege greşit, flatarea are succes cu mine, dar dacă vrei să spui ce cred eu...
Când a devenit clar pentru Înaltul Consiliu Asgard
că războiul cu replicatorii nu poate fi câştigat,
s-a pus la cale un plan, s-a întins o cursă.
- Una făcută posibilă de voi. - De noi?
Androidul Reese pe care l-aţi descoperit şi pe care ni l-aţi oferit pentru studiu
conţinea o secvenţă de comandă în programul de bază
pe care credem că toţi replicatorii încă ar urma-o.
- Deci aţi putut să o reactivaţi? - Nu.
Androidul a fost avariat, nu se mai putea repara.
Totuşi, comanda cheie a fost activată în reţeaua ei neurală,
amplificată şi transmisă prin subspaţiu în tot universul.
- Care a fost comanda? - Veniţi.
Aţi instruit fiecare replicator să vină la voi?
Am o teorie de ce aţi pierdut războiul.
Comanda a fost dată numai după ce cursa a fost întinsă.
- Care a fost cursa? - Un dispozitiv de dilatare a timpului,
care generează un câmp cu raza de 0.16 ani lumină.
Oau. Asta da cursÄƒ.
A creat o bulÄƒ Ã®n spaÅ£iu Ã®n jurul replicatorilor,
în care timpul a fost încetinit cu un factor de...
- 10 la puterea 4. - Relativ vorbind, d-le,
un an pentru replicatori ar fi pentru noi restul 10.000 de ani.
O oră înseamnă peste un an. O zi ar fi...
Am priceput.
Ideea este că dacă planul ar fi funcţionat,
replicatorii ar fi fost ţinuti pe loc
şi Asgarzii ar fi avut mulţi ani la dispoziţie pentru a rezolva problema.
Nu, ideea e că nu a funcţionat.
O'Neil are dreptate. Planul nostru a dat greş.
- Unde aţi greşit? - Nu ştim.
Dispozitivul de dilatare a timpului a fost construit într-o structură foarte veche pe Halla,
prima planetă colonizată de Asgard.
Dispozitivul a fost asamblat într-o carcasă solidă de neutroniu,
şi setat cu un interval de timp suficient pentru a evacua întreaga noastră civilizaţie.
Oricât de puternic este neutroniul, replicatorii n-ar fi putut până la urmă să-l distrugă?
În cele din urmă, da.
Dar nu la timp, înainte ca activarea dispozitivului.
S-a luat în calcul o marjă mare de eroare.
Când a venit timpul, nu s-a întâmplat nimic.
Deci replicatorii au ajuns la dispozitivul de dilatare a timpului înainte ca acesta să se activeze.
Aceasta pare să fie singura explicaţie.
Deci ce vrei să facem noi?
Să duceţi nava voastră prin spaţiul dominat de replicatori,
să reparaţi defecţiunea apărută la dispozitivul de dilatare a timpului,
şi să-l activaţi înainte ca replicatorii să vă poată opri.
Thor, prietene ... nu e posibil.
Replicatorii în curând vor mistui tot ce pot în galaxia noastră.
A voastră va fi următoarea.
Am crezut că suntem prea primitivi pentru a ne consuma.
Tehnologia voastră nu-i va atrage imediat pe replicatori,
dar în cele din urmă vor fi atraşi de materiile prime din care este construită civilizaţia voastră.
Dispariţia voastră va fi asigurată.
De fapt, a fiecărei lumi pe care am vizitat- o. Este doar o problemă de timp.
- Au reuşit toţi din lumea Asgard să evadeze? - Majoritatea, dar nu toţi.
O grea bătălie a avut loc.
Flota de evacuare staţionează în zona neocupată dintre galaxiile noastre,
aşteptând să audă răspunsul vostru.
Răspunsul meu?
Am făcut tot ce am putut şi am eşuat, O'Neill.
Tu şi echipa ta sunteţi ultima noastră speranţă.
Da, grozav. Deci fără presiuni, da?
Dacă decideţi să nu vă asumaţi această sarcină, voi informa consiliul.
Lasă-mă un minut, OK?
Te răzgândeşti, O'Neill?
Mă gândesc să mă răzgândesc.
- Trebuie să existe şi alte opţiuni. - Credem că nu există nici un alt plan de acţiune.
Thor, nu cred că-ţi dai seama ce ne ceri să facem.
În trecut, armele voastre cu proiectile au fost foarte eficiente.
Nu avem nici o armă cu proiectile la noi acum,
şi după cum spune Carter e un drum lung până...
acasă.
- Ne-ai adus înapoi pe orbita Pământului. - Corect, Mr. Carter.
Conţinutul arsenalului de la Comandamentul Stargate,
împreună cu echipamentele corespunzătoare, hrană şi alte provizii de care aveţi nevoie
sunt chiar acum transferate la bordul acestei nave.
- Sper că ai completat actele. - Aşteaptă un pic, avem câţiva pasageri.
Sunt transportaţi de la Comandamentul Stargate.
- Nu am zis încă da. - Dar te gândeşti.
Mă îndrept în direcţia aia.
Hei, ce faci?
Părăsim sistemul solar.
Thor ... micuţule, nu aşa se fac lucrurile.
Nu e nava mea. Nu depinde de mine.
Călătoria spre galaxia noastră va dura multe ore cu nava voastră remorcată.
Puteţi să vă consultaţi şefii pe drum.
- Sergent? - Nu-mi pot explica, d-le.
Se pare că totul din depozit a dispărut. P90, SPAS-12, grenadele, totul.
D-le, cei patru oameni care au furat X-303 tocmai au apărut în camera de detenţie.
Un pilot şi un reporter tocmai au apărut în bufetul de la nivelul 22.
Jumătate din provizii au dispărut în acelaşi timp.
- Eşti sigur că poarta stelară e inactivă? - Da, d-le.
Ce Dumnezeu se întâmplă?
Bună, d-le. Siler.
Colonele, mă bucur să te văd în viaţă şi sănătos.
Am fost îngrijoraţi că X-303 s-a pierdut cu echipaj cu tot.
Nu d-le, suntem bine. Cu exceptia Goa'uldului şi a lui Simmons, bineînţeles.
Deci aţi fost salvaţi de Asgard?
De fapt, se pare că noi îi vom salva pe ei, d-le.
Are vreo legătură cu faptul că proviziile şi echipamentele dispar de peste tot din bază?
Da, d-le.
Ar fi mai bine să mergeţi sus şi să apăsaţi pe 1 pe telefonul dvs.
- Nepoatele mele? - Atunci pe 2.
Cred că Preşedintele va vrea să ştie ce intenţionează Asgarzii să facă cu nava noastră nouă.
- Nu au fost de acord. - Nu au aprobat misiunea?
O, nu, asta au făcut-o. Odată ce au aflat ce e în joc şi treaba aia cu soarta universului,
preşedintele şi Hammond şi-au dat seama că nu au de ales.
Ne transmite mult noroc, vânt din pupa şi zice că o să murim cu toţii.
- Deci ce nu au acceptat? - Numele pe care l- am sugerat.
- Pentru navă? - Da.
D-le, nu putem s-o numim Enterprise..
De ce nu?
Numele de cod al proiectului este Prometheus. De ce nu merge ăsta?
Este o tragedie greacă. Cine vrea asta?
OK, atunci e X-303.
Da. Ce ai acolo?
Asgarzii au presupus că replicatorii au dezactivat probabil dispozitivul de dilatare a timpului
distrugând mecanismul interfeţei de control.
Aşa...
Nu este de fapt decât un cronometru sofisticat,
dar deoarece orice tehnologie Asgard ar determina replicatorii să mişune pe lângă noi,
Thor a construit o interfaţă construită cu materiale de pe Pământ.
Va funcţiona la fel ca şi cea originală, dar nu va atrage replicatorii.
- Mi-e foame. - Docul 3, d-le.
Mulţumesc.
Băieţi, încercaţi să vă faceţi rău singuri?
Păi Thor a uitat să ţină cont că avem nevoie de congelatoare,
deci ne-am gândit să începem cu chestiile congelate.
Asta e bună. Mmm...
Te cred pe cuvânt.
Deci, Jonas, prima dată împotriva replicatorilor, nu?
Mm-hm.
Cred că mi-am făcut o idee la ce să mă aştept.
Teal'c mi-a spus totul despre ei şi am citit tot ce a scris dr. Jackson.
Sunt fascinanţi.
- Fascinanţi? - Da.
Ia gândiţi-vă. Un om de ştiinţă a creat această femeie android,
care apoi a creat aceşti replicatori pe post de jucării.
Cel puţin conceptul că a început de la ceva aşa de inocent şi a devenit atât de distructiv
trebuie să vi se pară fascinant.
Replicatorii există doar pentru a-şi spori numărul şi fac asta fără prejudecată.
Nu sunt mai răi decât un virus.
Un virus foarte diabolic.
Suntem toţi de acord că orice creatură care nu este la origine rea
e capabilă de a întreprinde acţiuni distructive.
- Încetinim. - Ar trebui să veniţi aici, d- le.
Venim acum.
Am ieşit din hiperspaţiu acum un minut.
Nu îndrăznim să mergem mai departe fără a risca de a intra în luptă cu replicatorii.
Va trebui să continuaţi de aici cu nava voastră.
- Dar ne aşteptaţi aici, da? - A apărut acum o nouă problemă.
Senzorii noştri cu rază lungă au descoperit că dispozitivul de dilatare a timpului a fost într-adevăr activat.
Atunci, asta e bine.
Nu e bine?
Timpul progresează acum mai rapid în interiorul câmpului.
- L-au inversat? - Cu un factor de 10 la pătrat.
Ce v-a apucat, oameni buni?
Maşinile timpului nu aduc decât probleme, chiar şi noi ştim asta.
E evident că replicatorii au descoperit metodă de a folosi dispozitivul pentru scopul lor.
Şi care ar fi scopul ăsta?
Bine, trebuie să-ţi spun că asta schimbă lucrurile.
- Carter, cum se schimbă lucrurile? - Nu ştiu, d-le. Presupun că nu le schimbă.
Avem aceeaşi problemă pe care o aveam acum o oră.
Diferenţa e că în această oră au trecut 4 zile pentru replicatori.
În funcţie de momentul în care au făcut asta, vorbind din punct de vedere relativistic, ar fi putut să treacă secole.
- Am înţeles. - Dacă doriţi să reconsideraţi...
Nu, nu.
Mă aşteptam oricum să cadă şi celălalt pantof până la urmă.
Nu putem să sperăm decât că asta va fi ultima încălţăminte care va cădea.
Coordonatele planetei au fost introduse în calculatorul vostru de navigaţie.
Am modificat motoarele voastre şi câmpurle de integritate structurală la nivel maxim
pentru a vă asigura înapoierea.
Vă vom monitoriza cum putem mai bine. Succes.
Stabilesc cursul către coordonatele programate.
Activez motoarele subluminice.
Din nou.
Mâinile mele sunt pline de băşici. Nu pot să lucrez mai repede.
Colonele, suntem pe cale să intrăm în câmpul de dilatare a timpului.
Suntem pe drum.
O navă controlată de replicatori se apropie.
Să sperăm că sunt de acord cu Thor şi or să creadă că nava asta e o vechitură.
Suntem scanaţi.
D-le, suntem scanaţi de către nava replicatorilor. Aşteptaţi.
Suntem încă în afacere?
Într-adevăr.
Da, d-le, se îndepărtează. Suntem liberi să intrăm în atmosferă.
Detectăm o structură la coordonatele indicate.
Numai una?
Se pare că locul nu are prea multe puncte de reper.
- 200 de metri. - Reduc motoarele cu 50%.
1-5-0 metri.
Suprafaţa pare complet plată.
- 100 de metri. - Nici un semn de replicatori.
Dispozitivele de decelerare sunt pornite.
50 metri.
Compensatorul inerţial şi integritatea structurală sunt la maxim.
Lonjeroanele de aterizare sunt extinse complet.
- Ce-a fost asta? - Un fulger, d-le.
Toate sistemele sunt operaţionale.
10 metri.
5 metri.
Contact!
Opriţi motoarele.
Trimiteţi un mesaj către Thor. Spune-i că am aterizat.
Să ieşim.
Nu poate fi singura structură de pe planetă.
Pariez că gândacii au mâncat totul.
Atunci unde sunt?
D-le, n-o să vă placă asta.
Ce este?
Suprafaţa planetei este acoperită de blocuri de replicatori.
Probabil mai multe straturi şi cine ştie cât de gros un strat? Probabil mile.
Ce poate fi?
Bine, ar putea fi rezultatul inversării procesului de dilatare a timpului.
Ei sunt aici de sute de ani,
dar nu a mai rămas nimic de consumat, aşa că îşi conservă energia.
- Ce îi ţine aici? - Cui îi pasă?
Fii atent pe unde mergi.
D-le, interfaţa originală este încă intactă. Cred că o să pot să...
- Cine eşti tu? - Colonelul Jack O'Neill, Aviaţia SUA, Pământ.
- Cine eşti tu? - Vin şi ceilalţi.
Ce crezi că faci?
Ceasurile merg mai repede aici. Ne-am gândit să trecem pe aici, să le reparăm şi să ne vedem de drum.
Vom pleca.
Camaradul vostru încearcă să schimbe setările dispozitivului de timp.
Dacă nu se opreşte imediat, vom fi obligaţi să acţionăm.
Atunci, dacă faceţi asta, suntem obligaţi să acţionăm şi noi.
Spune-i camaradului tău să se oprească.
- Carter, de cât timp ai nevoie? - De mult, d-le. Probabil câteva ore.
Ore?
D-le, interfaţa a fost complet refăcută. Nu sunt sigură de unde să încep.
Nu poţi schimba un pic, pentru ca lucrurile să se mişte?
- Nu merge aşa, d-le.
- Ironic, nu-i aşa? - Cine sunteţi voi?
Pentru că, dacă nu aţi observat, planeta e înţesată de replicatori.
Suntem conştienţi de asta.
De asemenea ar trebui să ştiţi că au omorât milioane
şi că vor continua să facă asta, dacă nu îi vom opri.
- Nu înţelege. - Ştii, sunt chiar aici.
Mă tem că nu vă putem lăsa să-i opriţi.
De ce nu?
Suntem replicatori.
Ah.
Spune-i prietenei tale să se îndepărteze de dispozitiv.
Carter.
Armele voastre cu proiectile.
Cred că le vom ţine noi o vreme.
Acum nu mai sunt necesare.
Unde-mi sunt manierele?
Este o ocazie la urma urmei, nu?
Prima noastră întâlnire.
Bine aţi venit.
Colonele, dacă am fi vrut să vă facem rău credeţi că mai eraţi aici?
Cum am zis ... bine aţi venit.
Ah!
Suntem în subconştientul tău acum.
Ai crede că ar trebui să fie mai multă lumină.
Locul asta e important pentru tine.
Lucrez aici.
Codul irisului vostru este 903 224 637.
Oau, asta a fost ... pe aproape.
Uite una pentru tine. Mă gândesc la un animal.
Nu m-am aşteptat să mă amuzi.
Nu m-am aşteptat să bagi mâna în capul meu.
Mintea ta este ... incredibilă.
- Ei... - Aşa de mult haos.
Şi umor.
Şi durere.
Ai dreptate să te învinovăţeşti. Fiul tău ar fi fost în viaţă dacă ai fi fost atent.
Nu fă asta din nou.
Asta va fi pedeapsa dacă încerci să-mi ascunzi ceva în călătoria noastră.
- Unde mergem? - În toate locurile în care ai fost vreodată.
La naiba!
Fir-ar să fie...
Carter!
Jonas!
Mâna ei era în interiorul ... capului meu.
A fost ca ...a fost ca un coşmar.
Cred că am avut experienţe similare.
- Nu-mi aduc aminte prea mult. - Nici eu.
- Cât timp am fost plecaţi? - 37 de ore, d- le, după timpul navei.
- De ce ne-au adus înapoi aici? - Poate că putem profita de această situaţie.
Să detonăm motoarele hiperspaţiale? O supraîncărcare ar cauza o imensă explozie.
- Suficient de mare cât să merite? - Sincer nu ştiu, d-le.
Haide.
Trimite un mesaj către Thor. Spune-i cât de tare a dat în bară.
Colonele.
- Cred că nu va merge. - Carter a spus că poate să o facă...
Dacă explozibilii şi armele ar fi avut efect, Asgarzii ar fi câştigat războiul.
Presupun că vrei să discuţi cu poporul asta de gândaci?
- Tu nu? - Nu.
Poate ne înţelegem cu ei.
- Dacă aruncăm în aer nava, pierdem ocazia. - Dacă aruncăm nava în aer, nu-mi mai pasă.
Colonele, nu cred că apreciezi corect ce au devenit ei.
Replicatori care arată la fel ca noi.
Mai mult decât atât. D-le, acesta e un pas imens în evoluţia lor.
Jonas, sunt replicatori!
Carter? Ce se întâmplă?
Totul e în regulă, d-le. Doar discutam.
Despre ce?
El ne-a adus înapoi aici, d-le, pe rând,
ca să ne simţim mai confortabil.
- Mulţumesc. - Nu a fost dificil.
- Aparent, suntem invitaţi la cină, d-le. - La cererea sa.
- A cui? - Primul.
- Şi tu eşti? - Eu am fost al cincilea.
Ceilalţi sunt contopiţi cu fraţii noştri replicatori, dar se vor întoarce curând.
Vrei să-i spui că ne-am făcut alte planuri?
Energia exploziei navei voastre nu va face decât să hrănească replicatorii de la suprafaţă.
Proviziile voastre au fost duse deja la templu.
Când suntem aşteptaţi?
Când vă va fi foame.
- Ăsta e diferit. - Nu glumesc.
- Pare a fi aproape uman. - Ei bine, nu este.
- Deci ce facem? - Putem pleca?
Nava va zbura, dar nu ştiu cât de departe va ajunge.
Domnule, dacă acesta este următorul nivel de evoluţie al replicatorilor,
ar trebui să aflăm cât mai mult posibil despre ei, apoi să încercăm să raportăm cumva.
Îi este foame cuiva?
Colonele O'Neill, Mr. Carter, Teal'c, Jonas, bine aţi venit.
Ne veţi ierta că nu ne vom strânge mâinile de data asta.
Vă rog luaţi loc şi serviţi-vă.
Formele organice stochează energia atât de ineficient.
Da.
- Să presupun că tu eşti al Şaselea? - Da.
Ultima noastră achiziţie.
Cum faceţi? Fată, baiat, fată, baiat...
- D-le, întreaga masă... - Văd asta.
Mai avem încă întrebări pe care nu le-am pus ultima dată când ne-am întâlnit.
Când fraţii noştri replicatori au descoperit androidul Reese,
şi-au dat seama că este creatoarea lor.
I-au studiat proiectul şi forma
şi au descoperit că tehnologia ei este superioară faţă de a lor.
Fraţii noştri sunt alcătuiţi din blocuri neîndemânatice.
Noi suntem compuşi din milioane de unităţi celulare, microscopice în comparaţie,
ce se combină pentru a crea această formă.
- Ca şi naniţii, d-le. - Urăsc chestiile alea.
Crearea mea a avut loc în ultimul moment înainte ca dispozitivul Asgard să fie activat.
A existat o spărtură minusculă în scutul de neutroniu.
Am putut intra, în timp ce fraţii mei replicatori n-au putut.
Am reuşit să opresc maşina înainte de a se activa
şi în cele din urmă am folosit-o pentru scopul nostru propus.
- Care e acesta? - Să creştem numărul nostru.
Asta nu s-a schimbat.
Şi acum, mulţumită Asgarzilor, avem tot timpul din lume.
În câţiva ani vom avea o armată la dispoziţie.
- Da, uite ce e, nu putem să vă lăsăm să faceţi asta. - Nu ne puteţi opri.
Nu în acelaşi mod aţi devenit voi specia dominatoare în lumea voastră?
Nu este un proces de selecţie naturală?
Cei puternici supravieţuiesc.
Dar nimic nu este cu adevărat natural la voi.
V-aţi uitat în minţile noastre, sunt destul de sigur că puteţi să vă daţi seama de diferenţă.
Bineînţeles. Noi suntem superiori.
Şi dacă voi aţi putea vedea în mintea unui animal,
aţi ajunge la aceeaşi concluzie.
Rasa noastră a construit creatorul vostru. Voi înşivă v-aţi creat după chipul nostru.
Nu. După chipul lui Reese.
A fost ceva greşit în programarea ei, ştim cu toţii asta.
Defectul din program a fost descoperit în timpul creării mele.
Mâncaţi.
Ştii, cred că defectul ăla încă mai e pe acolo.
Am încercat să corectăm eroarea când l-am creat pe Al Cincilea.
Dar acesta s-a dovedit atât de...
- Uman? - Slab.
Poate Al Cincilea reprezintă ceea ce ar trebui să fiţi voi?
Nu.
Nu vom face aceeaşi greşeală din nou.
Acum ... aveţi răspunsurile.
Mâncaţi.
- De ce? - Să vă refaceţi forţele.
- De ce vă pasă? - Aşa veţi fi destul de puternici.
- Pentru ce? - Pentru a intra în minţile voastre iarăşi şi iarăşi.
Ar putea fi alt motiv pentru care să vă ţinem în viaţă?
La naiba!
Poate fi mult mai puţin dureros dacă nu opuneţi rezistenţă.
Opreşte-te.
- De ce? - Ai aflat tot ce trebuia să ştii.
Sunt patru minţi de explorat... cel puţin încă o dată.
Şi Al Şaselea este curios să ia contact cu gândurile lor.
Şi tu ... nu ai avut încă ocazia.
- Nu. - Insist.
Vreau să vezi dezordinea, haosul,
să recunoşti ce sunt ei prin comparaţie. Trebuie să înţelegi cine eşti tu.
Să vedem amintirile lor despre lumile pe care le vom cuceri.
Înţelegi?
Da.
Nu-ţi voi reproşa nimic dacă mă alegi pe mine.
Carter?
E în regulă, d-le, ultima oară nu mi-am amintit nimic.
Nu ştiu ce-mi arăţi, dar nu este subconştientul meu.
Nu, Mr. Carter. Este al meu.
Noi împărţim multe din gândurile noastre, în acest fel suntem conectaţi chiar şi cu fraţii noştri replicatori.
Dar acest colţ al minţii mele este doar al meu.
Este singurul loc unde putem să discutăm fără ca ceilalţi să ştie ce vorbim.
Nu eşti ca ei.
- Eu sunt o greşeală. - Nu. Ei sunt.
O greşeală teribilă.
- Ajută-ne. - Nu pot.
Ba poţi, pentru că semeni mai mult cu noi, decât cu ei.
Ceilalţi au acelaşi defect pe care l-a avut şi Reese, dar tu...
Ceilalţi mă vor distruge.
Nu dacă vii cu noi.
- Ai face asta? - Dacă vrei să vii cu noi
şi dispozitivul de dilatare a timpului va fi resetat cu interfaţa pe care am adus-o... - Sunt fraţii şi surorile mele.
Dispozitivul Asgard nu a fost niciodată proiectat să distrugă replicatorii.
Pentru ei, va părea că au trecut câteva zile,
dar noi vom avea sute de ani pentru a rezolva defectul lor.
Ce vrei să fac?
D-le.
Oh, nu este corect.
Jonas şi Teal'c?
D-le, este o cale de a ieşi din asta, dar trebuie să avem încredere...
Mr. Carter.
Am făcut modificările necesare.
La ce?
La dispozitivul de dilatare a timpului. Vin cu voi.
- Presupun că asta voiai să-mi spui? - Da, d- le.
Ceilalţi sunt contopiţi cu fraţii noştri, le împărtăşesc ce au aflat de la voi, dar se vor întoarce curând.
Am reconfigurat dispozitivul, dar trebuie să introduci codul de comandă.
Du-te.
Băieţi, întorceţi-vă la navă. Nu porniţi motoarele, dar fiţi pregătiţi.
Codul este introdus, d-le. Trebuie doar setat cronometrul.
Ne trebuie cel puţin două minute să ajungem la navă şi încă două să pornim motoarele.
Prea mult. Dacă plec, ceilalţi vor afla. Se vor întoarce înainte de a se activa.
- Atunci îl activăm acum. - Nu.
Vom fi prinşi în capcană cu ceilalţi.
Poţi să ajungi la navă mai repede decât putem noi, nu-i aşa?
- Într-o fracţiune de timp. - Dă-ne timp să pornim.
Dacă ajungi la navă chiar înaintea lansării,
absenţa ta nu îi va alerta pe ceilalţi decât când va fi prea târziu.
Aşa că, setează cronometrul pentru.... cinci minute.
O să fie foarte aproape, d-le.
Ştiu asta, Mr.
Mulţumesc.
Nu plecaţi fără mine?
Nu.
Vino la navă în trei minute.
Trei, doi, unu. Pornit.
Cronometrul merge.
- Porniţi motoarele, acum! - Am înţeles, O'Neill.
- Ce ai făcut? - Nimic.
- Unde sunt oamenii? - S-au dus pe navă să se odihnească.
- Încearcă să fugă. - Nu.
Chiar în acest moment, se pregătesc să plece.
Mi-a promis.
Nu e prea târziu.
Pot citi în mintea ta. Este timp suficient să oprim dispozitivul.
Nu.
- Cât mai este? - 20 de secunde până la activare.
Ridică nava în aer sau vom rămâne aici pentru mult timp.
- Fug. - Au mai rămas încă două minute.
Nu, fiule.
Te-au păcălit.
Nu mă vor părăsi. Mi-a promis.
Mi-a promis.
Suntem în afara câmpului de dilatare a timpului.
Thor ne-a transmis felicitări, d-le.
Ne întâlnim cu el după ce vor determina că nici o navă replicatoare nu a scăpat.
Bine.
Îţi dai seama ce ai făcut?
Ce trebuia, Jonas.
Ai folosit umanitatea sa împotriva lui.
Ce anume?
Jonas are dreptate. Este exact ceea ce-am făcut.
Nu era uman.
Asta să vă intre bine în cap.
Pe mine m-ar fi păcălit.
Ştim cu toţii ce s-ar fi întâmplat dacă ar fi plecat de acolo.
Cine i-ar fi oprit?
Am făcut ce trebuia.
- Sper să aveţi dreptate, d-le. - Şi eu.
Contribuitor: MITELINO Corectat de: CRISIA.