Din episoadele anterioare Stargate SG-1 ...
Mai întâi, trebuie să-l salvăm pe Thor...este prizonierul Goa'uld.
Sunt Anubis. Acest dispozitiv va fi implantat în creierul tău.
Va forma o legătură între corpul tău şi calculatorul navei.
Cunoştiinţele tale vor trece din memoria ta în banca noastră de memorie.
- O'Neill... - Thor?
Folosesc sistemul intern de comunicaţii pentru a-mi sintetiza vocea...
Cred că pot să rescriu nişte subrutine minore în protocolul de securitate.
Lord Anubis, prizonierul nostru Asgard a dispărut!
Nu va ajunge departe!
- Nu poţi să mă iei cu tine. - De ce nu?
Legătura dintre mine şi navă nu a fost întreruptă.
Au reuşit să înlăture dispozitivul din creier, dar s-ar putea să fie prea târziu.
Aparent, a intrat în comă.
Se pare că analiza ta a fost corectă, Sam. Este inactivă în spaţiu, dar complet intactă.
- A mai făcut Anubis vreodată ceva asemănător înainte? - E pentru prima oară.
Trebuie să fii fost nebunie prin SGC când s- a arătat pe aici, nu?
- Nici nu ai idee! - Ba chiar am o idee, Sam.
Am fost cândva general în Aviaţie, ai uitat?
Am ajuns?
Nu încă, d-le. Doar suficient de aproape cât să facem niste scanări.
- Ceva până acum? - Nimic, d-le.
- Nimic?! - Este într-o orbită planetară stabilă.
Scuturile şi armele sunt inactive şi nu emite nici un fel de impuls electromagnetic.
- Şi totuşi stă acolo. - Da, d-le.
Ei bine, dacă aveau de gând să atace Pământul, ar fi făcut-o până acum.
De ce zâmbeşti?
Păi e prima oară...când mă aflu în spaţiu.
Abia am început să luăm în considerare posibilitatea calătoriei spaţiale,
şi să fii efectiv aici este...E uimitor. - Într-adevăr.
Până când ceva...teribil de groaznic se întâmplă...
Cum stăm?
Nava ar trebui să fie la câteva sute de kilometri în faţă.
Acolo.
Iuhu!
Incredibil!
Nu sunt sigură 100%, dar ...ar putea fi aceeaşi navă pe care a folosit-o Anubis pentru a-l răpi pe Thor.
Acum ştim de ce nu au atacat. Nu există nici un semn de viaţă.
- Toate navetele de salvare au fost folosite. - Aceasta navă nu pare să fii fost avariată în luptă.
Sistemele de putere şi de susţinere a vieţii par a functiona normal.
Nu e nimeni la bord.
De ce ar abandona cineva o navÄƒ Ã®ntr-o stare atÃ¢t de bunÄƒ?
Nu ar face-o.
{Y:b}{Y:u}{C:$FF0000} Episodul 3, seria 6 DESCENT Corectat de Crisia.
Jack, decât să zburăm în cala navei, recomand să folosim inelele de transport pentru a ajunge acolo
până ne facem o idee despre ce se întâmplă.
Da. Băieţi ... apelaţi-l pe Hammond. Anunţaţi-l că vom şti ceva peste 2 ore.
Foarte bine!
- Jonas, stai cu Teal'C. - Nu înţeleg...
Îmi pare rău...Stai aici.
- Deci, eu nu merg cu voi? - Nu de data asta.
Colonele, am studiat fiecare raport, fiecare specificaţie, tot ce aveţi despre navele- mamă Goa'uld.
Pentru că ţi-am dat un ordin, Jonas.
Întotdeauna am un motiv, nu sunt nevoit să explic. Este o chestie militărească.
Jack...
- Ce este? - Nu pot să îmi dau seama.
- Se pare că echipajul a abandonat nava, Gen Hammond. - Asta e o veste bună!
- Nu îţi spun că noi, aici, ne ţinem răsuflarea cu toţii. - Nu este ceva înţelept.
Da, bineînţeles, Teal'C.
Colonelul O'Neill conduce o echipă pentru a vedea dacă nava poate fi salvată.
Foarte bine, ţineţi-mă la curent. Hammond terminat.
Asta e ciudat.
Nava este operaţională, dar înainte de a o părăsi, au iniţiat secvenţa de autodistrugere.
- Se pare că numărătoarea inversă s-a blocat. - Nu are nici un sens.
Singura modalitate de a opri autodistrugerea este printr-o comandă de anulare,
dar asta ar şterge complet secvenţa, nu ar suspenda-o undeva la mijloc.
Deci, nava asta va exploda sau nu?
Până nu aflăm de ce secvenţa a fost suspendată, nu putem fi siguri că nu va porni din nou.
Trebuie să ajungem la nucleul calculatorului şi să facem o diagnosticare.
Carter...tu şi Davis...vedeţi dacă nu puteţi să dezactivaţi complet autodistrugerea.
- Da, d-le. - Domnule.
Jack, chiar te gândeşti serios să salvezi nava asta?
Da, asta vreau să fac, Jacob.
- Această navă a aparţinut lui Anubis. - Excelent!
- Dacă este un fel un cal troian? - Păi atunci se pare că l-au făcut greşit.
Uite ce e, Jack. Nimic din toate astea nu are nici un sens, aşa că înainte de a lipi un abţibild cu USA Air Force pe nava asta...
Opreşte-te! Evident, trebuie să verificăm cum stă treaba, să vedem ce se întâmplă înainte de a face ceva.
- Şi să aflam ce naiba caută pe orbita Pământului. - Dar ordinele sunt de a recupera
tehnologii care să ne ajute să ne apărăm de Goa'Uld.
Aş putea spune că nava asta intră în categoria asta, nu-i aşa?
- Ok. - Mulţumesc.
Ştii, câteodată sunt puţin îngrijorat că ai putea să-mi distrugi planeta mea favorită.
Da. Care dintre ele?
Dacă ar fi vrut să abandoneze nava şi autodistrugerea nu a ar fi mers
următoarea mişcare logică ar fi fost să saboteze motoarele de hiperspaţiu.
- Friesen ... să mergem. - Voi face o verificare a sistemului de aici.
Află ce e cu sunetul asta.
Care e problema?
- Tată, aici e Sam. - Ce s-a întâmplat?
Suntem în drum spre nucleul calculatorului, dar nu avem acces la acest coridor.
Bine, aşteaptă...
Întreaga secţiune a fost sigilată şi sistemele de susţinere a vieţii au fost închise.
- De ce ar fi făcut asta? - Nu am nici cea mai mică idee.
Să văd dacă pot să-l deschid şi să pornesc ventilaţia.
Colonele, ar trebui să verificăm şi generatoarele scutului.
- Jacob ... - Cum e motorul de hiperspaţiu?
Frieson spune că motorul e în regulă, însă vrea să arunce o privire şi la generatoarele scutului.
Spune şi de ce?
- De ce? Ca să le văd. - Să le vezi?
Las-o baltă.
Dacă aceasta este nava care a distrus nava Asgarzilor şi l-a răpit pe Thor, atunci scuturile au fost net superioare...
- Am intrat! - Bine, să fii atentă, Sam.
Da, tată.
Uau!
Ceva rău sigur s-a întâmplat aici!
Tată, suntem în afara camerei calculatorului.
Uşa arată ca şi cum ar fi fost lovită cu arme staff.
Interesant, pentru că este singura uşă pe care nu o pot deschide.
Circuitele sunt topite.
Arată ca şi cum ar fi fost supraîncărcate intenţionat.
Începe să arate din ce în ce mai mult ca şi cum am avea un sabotor la bord.
Cineva a stricat computerul şi l-a sigilat pentru a nu se putea efectua reparaţiile.
Orice s-ar fi întâmplat... nu pot să vă deschid uşa.
- Colonele? Ai auzit? - Afirmativ. Sunt pe drum.
Am ceva de aruncat în aer, întoarce-te la pel'tac, vezi dacă Jacob are nevoie de ajutor.
Mergem?
- Asta a fost tare! - Cum?
Jacob, suntem înăuntru.
Este fantastic!
Nu, ASTA este fantastic.
Generatoarele scutului...
Alo?
Colonele O'Neill?
De ce m-a adus tot drumul până aici, dacă nu mi se permite să contribui cu nimic?
Asta este prima ta misiune. O să dureze ceva
până când colonelul O'Neill va câştiga încredere în abilităţile tale.
- Aşa a fost şi pentru tine? - Nu, nu a fost aşa.
Ştii, am auzit un zvon că am primit misiunea asta doar din cauză că O'Neill nu a dorit un rus în echipă.
Asemenea zvonuri nu au nici o însemnătate.
O'Neill nu te-ar fi ales dacă nu ar fi crezut că într-o bună zi nu vei deveni un membru efectiv al echipei SG-1.
Mulţumesc, Teal'C! Apreciez cu adevărat asta.
Vreau să spun că noi cei care nu suntem originari de pe Pământ trebuie să rămânem uniţi, nu-i aşa?
Sugerezi o conspiraţie între extratereştri?
Nu!
Bineînţeles, da. Am fost avertizat asupra umorului pe care îl foloseşti ocazional.
M-ai păcălit!
Fără conspiraţie!
Jurnalul computerului confirmă că este aceeaşi navă cu care a fost luat Thor.
- Şi?... - Păi asta ar explica multe, d-le.
Creierul lui Thor a fost conectat direct la computer.
Anubis a subestimat în mod grosolan puterea minţii unui Asgard.
Şi?
E posibil ca atunci când mintea lui a fost conectată la computer Thor să fi fost capabil să rescrie câteva din programele navei.
- Poate a lăsat ceva în urmă. - Ceva ca un virus?
Exact! Ceva care să interfereze cu absolut totul, de la navigaţie până la suportul pentru menţinerea vieţii,
un virus complex care să-l fi făcut pe Anubis să abandoneze nava!
Ar putea explica de ce autodistrugerea s-a blocat.
E posibil să fi generat o nouă subrutină care să trimită nava în sistemul nostru solar după abandonarea ei.
Ca un...cadou! Ştiu că sună puţin ciudat, d- le,
dar cu cât mă gândesc mai mult la asta, cu atât mai mult pare a fi cea mai rezonabilă explicaţie.
Seamănă mai mult a dorinţă, maiorule.
Ei bine, atunci, dacă această navă nu a fost trimisă cu scopul de a ne găsi,
atunci cum de a călătorit jumătate de galaxie de una singură? Şi de ce nu a funcţionat autodistrugerea?
Chiar dacă ai dreptate, mă îndoiesc că un virus ar ştii care este diferenţa între oameni şi Goa'ulzi.
Trebuie să fie un mod de a-l dezactiva cumva, altfel Thor nu ar fi trimis nava aici.
Dr. Frieson, aici e maiorul Carter... Am avea nevoie de ajutor în camera computerului.
Frieson, răspunde!
- Tată, l-ai văzut pe doctorul Frieson? - Negativ.
Voi oamenii de ştiinţă...Stai aici, îl voi gasi.
- Este o navă mare, d-le. - Cred că ştiu unde s-a dus.
- Vine de la sistemul de comunicaţii al navei. - Ce anume?
Sunetul pe care îl tot auzim. Auzi...este...
este un model aici, ca nişte cuvinte distorsionate.
Să verificăm.
- Carter, vreau să veniţi înapoi, tu şi Davis, în Pel'Tak cu Jacob. - Ce se întâmplă, d-le?
Frieson este mort.
Jacob, răspunde.
Jacob, mă auzi?
Jacob, răspunde. Jacob?
Tată!
Colonele, avem altă problemă!
Sunt bine! Du-te! Du-te!
Se micşorează viteza şi ieşim de pe orbită şi ei au dezactivat controlul navei.
Domnule, nu putem modifica ruta...ne vom prăbuşi!
Teal'C, răspunde.
- O'Neill, vă apropiaţi de atmosfera Pământului. - Mda, ştii, ne-am dat şi noi seama.
Trebuie să ne scoţi de aici...cu ajutorul inelelor.
Aşteptaţi!
N-are rost. Estimez impactul la 900 şi 1800 km vest sud-vest de Alaska.
Energia eliberată la impact ar putea fi enormă. Ar putea fi o undă de şoc totală.
Ridicaţi scuturile, setaţi amortizoarele inerţiale la maximum!
- În acest mod nava ar trebui să rămână într- o singură bucată. - Gata. Asta e tot ce pot face.
Teal'C, ne îndreptăm către camera inelelor.
- Aşteaptă, aşteaptă, aşteaptă... - Teal'C?
O'Neill, am fost atacaţi de Jaffa de pe nava-mamă.
- Care este situatia? - Nu mai reprezintă o ameninţare pentru noi,
dar nava a fost avariată.
Cristalele care ne permiteau să recepţionăm inelele de transport au fost distruse.
Şi nu este timp suficient să andocăm nava- mamă.
Atunci cred că o să picăm.
Varianta oficială este că în dimineaţa aceasta, la aproximativ ora 8, NORAD a detectat un meteorit
ce a pătruns în atmosfera terestră şi a căzut undeva în Pacificul de Nord.
Nici un cuvânt de la guvernul chinez, până acum, dar suntem siguri că vom auzi ceva de la ei, cât de curând.
Cât priveşte ruşii, îl voi suna pe colonelul Chekov în 10 minute.
Da, d-le. Vă vom ţine la curent cu toate evenimentele ce vor apărea.
Domnilor! Mă bucur să vă avem înapoi. Am localizat nava-mamă.
- După estimările sonarului nava pare a fi intactă. - Atunci poate sunt încă în viaţă.
Acţionăm pornind de la această presupunere.
Există un Vehicul de Salvare cu Imersiune la Mare Adâncime care se îndreaptă spre ei de la Pearl Harbor.
Dar încă trebuie să ne dăm seama cum poate accesa echipajul nava-mamă.
Modulele de salvare de pe nava-mamă sunt lansate prin tuburi presurizate.
Ar putea ca unul dintre ele să fie folosit ca şi cale de acces.
- Se pare că asta ar fi cea mai bună soluţie a noastră. - Generale, cu permisiunea dvs.,
Teal'C şi cu mine am dori să ne alăturăm operaţiunii de salvare.
- Un avion vă aşteaptă. - Mulţumim, d-le.
Ar fi trebuit să fiu cu ei.
- Crezi că ai fi putut împiedica ceea ce s-a întâmplat? - Poate.
- Nu crezi? - A fost o ambuscadă.
- Cred că prezenţa ta nu ar fi adus nici o schimbare. - Ca şi pe nava-cargo?
Nu aveai de unde să ştii că acei Jaffa vor aborda nava.
Mda. Am stat pur şi simplu acolo! Mi-ai salvat viaţa aşa cum a făcut-o Dr.Jackson pe planeta mea. Nu am făcut nimic!
Am înţeles că a fost ideea ta cea care a dus, cu succes, la transferul Porţii Stelare,
înainte de a putea fi detonată.
Ai salvat viaţa a milioane de oameni. - Ei, asta a fost altceva. A fost un exerciţiu intelectual.
Vorbesc despre cum să ştii ce ai de făcut pe moment, atunci când nu ai timp de gândire.
Nimeni nu poate fi sigur de ceea ce are de făcut, până nu vine momentul în care trebuie să o facă.
- Până acum, reuşitele mele nu sunt prea grozave. - Poate că aşa este,
dar mai sunt multe bătălii de luptat, Jonas Quinn.
Cum te simţi?
În afară de arsuri, am clavicula ruptă. Selmak lucrează la asta.
Ştii, pentru nişte tipi care nu prezintă urme de viaţă, acei Jaffa au făcut ceva pagube.
Cred că au fost prinşi în secţiunea unde nava a fost sigilată.
Pentru a rămâne în viaţă cât mai mult, trebuie că au intrat într-o stare de Kel'No'Reem profundă,
încetinindu-şi bătăile inimii până la una, două bătăi pe minut.
În aceste condiţii, senzorii navei-cargo nu au fost suficient de sensibili pentru a-i detecta.
- Crezi că mai e vreunul prin preajmă? - Mă îndoiesc.
Bănuiala mea e că cei trei care m-au atacat veneau de la nivelul în care se află nucleul computerului.
I-am lăsat să iasă atunci când am deschis uşa pentru a-i permite lui Sam să intre.
Ei bine, avem suportul de menţinere a vieţii 50% operaţional. Nu va fi prea confortabil aici,
dar cel puţin nu vom muri îngheţaţi...chiar acum.
- Putem repara motoarele? - Nici o şansă şi asta nu e singura noastră problemă.
Sunt semne de avarii structurale la nivelele inferioare. Probabil ca rezultat al impactului.
- Cât de rău? - Nu ştiu sigur.
Presiunea exterioară este destul de mare, în special la nivelele inferioare.
- Nu ar trebui să dureze prea mult până ce fuzelajul va fi compromis. - Ajutoarele ar trebui să fie pe drum.
Mai e problema secvenţei de autodistrugere oprită la jumătatea numărătorii inverse.
- Nu ai oprit chestia aia încă? - Nu, d-le.
- Şi nu sunt sigură că ar trebui încercat. - De ce?
Păi, mai întâi, uşa de la camera nucleului computerului este blocată,
şi atunci când Jaffa au încercat să-şi facă drum încoace întreaga secţiune a fost sigilată,
şi suportul de menţinere a vieţii a fost oprit. - De cine?
- De fapt, d-le, mai degrabă de ce? - Ce?
Virusul pe care l-a lăsat Thor în urma lui.
Exact. Şi dacă încearcă să se apere?
Deci Thor a lăsat un virus în urmă care să-l oblige pe Anubis să-şi abandoneze nava,
şi apoi virusul se apăra pe el însuşi împotriva luptătorilor Jaffa pe care Anubis i-a lăsat în urmă pentru a arunca nava în aer?
Sau poate că a fost lăsat aici ca să-l găsim noi.
Domnule, cu permisiunea dvs, aş dori să mă întorc la nucleul computerului.
Merg cu tine.
Domnule, avem contact cu echipa de salvare. DSRV-ul este în apă.
Maiorul Davis are dreptate. Sigur vine din sistemul de intercomunicaţii a navei.
Poate virusul încearcă să vorbească cu noi.
- Ce naiba! - Tată, avem dovezi de inundaţie aici.
Aşteaptă.
Există o breşă în fuzelaj, la nivelul motoarelor.
- Nu suntem pe aproape de motoare. - Se pare că apa de mare a pătruns în puţul de acces central,
şi acum presiunea împinge apa către centrul navei.
Suntem inundaţi din interior.
- Tată, uşa se închide în urma noastră! - Este o măsură de siguranţă.
Toate uşile se blochează în spatele breşei.
Încerc să o deschid de aici.
- E cam rece. - Tată, cum merge cu uşa aia?
S-ar putea să dureze, Sam.
Avem contact vizual.
Îmi pare rău, d-le. Nu pot şunta sistemul la nivel local.
Jacob?
Mda, fără codurile adecvate nu pot accesa programul de securitate.
- Mă duc jos. - Să faci ce? Controalele locale sunt blocate.
- Jack, încerc să găsesc o intrare în program. - Cât o să dureze?
Intrăm la apă rău de tot.
Nu ştiu, avem o situaţie unică aici. Lasă-mă câteva minute.
- Cât timp crezi că va dura până se va umple chestia asta de tot? - Câteva minute.
Ne apropiem de punctul de intrare.
Ce zici dacă data viitoare când ne vom prăbuşi cu nava noastră nou-nouţă să o facem pe undeva pe la tropice?
Păi de fapt, d-le, nu ar fi nici o diferenţă. La această adâncime toata apa e rece ca gheaţa.
Atunci în ape mai puţin adanci...mai puţin adanci.
- Da, d-le, voi ţine minte asta. - Sau am putea să nu ne prăbuşim deloc.
Ar fi frumos să ne păstrăm nava noastră nouă şi frumoasă mai mult de 2 ore.
Da, d-le.
- Jacob, am putea arunca uşa în aer. - Nu, într-un asemenea spaţiu închis şocul îi va ucide.
Vor muri oricum dacă nu o facem! Nu-i putem abandona acolo să se înece, Jacob! Trebuie să facem ceva.
Ce dracu crezi că încerc să fac, maiorule?
Tatăl tău se cam întinde cu treaba...
Nu pot să o fac.
Sam ...îmi pare rău...
- Ce este, Jacob? - Protocolul de securitate a fost şters.
- Jack, Sam! Răspundeţi! - Jacob, aici e Teal'C. Suntem la bord.
Teal'C, Jack and Sam au necazuri! Camera computerului principal.
Asta e la 2 nivele în jos.
- Stai aici. - Da, d-le.
Tată, aici e Sam. Suntem în regulă!
- Da! Iartă-mă! - Mulţumesc lui Dumnezeu! Sam! Am fost cumplit de îngrijorat!
Spune-i că retrag tot ce am gândit despre el cât am fost sub apă.
Orice ai făcut, a mers!
Nu am făcut nimic! Protocolul de securitate s-a şters singur.
Stai un pic! Dar cum e posibil?
Nu ştiu!
Cui îi pasă? Să mergem!
O'Neill!
- Eşti bine? - Ah, puţin ud, puţin îngheţat.
- Genunchiul devine un pic mai ţeapăn în apa rece. - Avem un submarin de salvare andocat lângă navă.
- Nu putem pleca încă. - Ba da, putem.
Nu, d-le. Sigur se întâmplă ceva aici.
Domnule...
Tocmai am primit un mesaj de la misiunea de salvare.
Pilotul DSRV raportează că au făcut contact, şi echipa SG-1 este OK, dar Dr.Frieson este mort.
- Au părăsit nava? - Nu încă. Au rămas la bord din anumite motive.
Sigur este o voce. Lasă-mă o secundă, poate reuşesc să curăţ semnalul.
- De ce este atât de distorsionat? - Probabil că Anubis a încercat să îl închidă.
Carter?
Ei bine, programul de securitate care ne-a blocat în coridor nu s-a oprit de la sine.
Crezi că acest virus pe care l-a lăsat Thor în computerul navei se manifestă inteligent?
Dacă acea uşă nu s-ar fi deschis, colonelul O'Neill şi cu mine ne-am fi înecat.
Ştie cine sunteţi.
Am reuşit!
Folosesc sistemul intern de comunicaţii pentru a-mi sintetiza vocea...
Thor spune aceleaşi cuvinte pe care le-a spus lui O'Neill şi mie când am fost prizonieri pe această navă.
Domnule, poate că lucrul căruia îi spunem virus nu e de fapt un virus!
- Poate e Thor! - L-am scos de pe nava asta cu luni în urmă.
Dar nu înainte ca Anubis să îi descarce mintea în nucleul computerului.
Acum, dacă are conştiinţa intactă,
ar putea fi o entitate independentă ce acţionează în interiorul sistemului.
- Mintea sa a preluat controlul navei. - Bine lucrat, Thor!
Domnule, Asgarzii au spus că Thor trăieşte doar asistat,
şi sunt mici şansele să-şi revină..
Şi?
Dacă îi transferăm conştiinţa din computer, Asgarzii o pot transfera la rândul lor într- un trup clonat.
Dacă asta vrei să faci, Sam, ar fi bine să te mişti repede.
Nucleul computerului nu a fost inundat încă, dar e numai o problemă de timp.
Aşteaptă o secundă...dacă Thor controlează cu adevărat nava asta,
atunci el este cel care împiedică declanşarea autodistrugerii,
şi dacă îi înlăturăm conştiinţa...numărătoarea inversă va începe din nou.
- Cât timp am avea după ce numărătoarea inversă porneşte din nou? - Aproximativ 17 minute.
Asta ne da suficient răgaz să o întindem de aici după ce îl luăm pe Thor.
Ştiu că Thor a fost prietenul vostru, dar asta este o nava-mamă a Goa'ulzilor!
Dacă vom permite să sară în aer, nu va rămâne nimic de recuperat.
Jack, această navă nu va mai zbura niciodată.
Aş spune că recunoştinţa Comandantului Suprem al Flotei Asgard valorează mai mult.
Mda... Bine!
Următoarea navă o păstrăm, OK?
Jonas, du-te cu Davis şi Jacob înapoi pe submarin şi aşteaptă-ne acolo.
- Colonele, aş dori să o ajut pe maiorul Carter. - Jonas.
- Îi duc pe amândoi pe submarin. - Mulţumesc.
Aici este!
Eşti sigură că îl scoţi pe tot dinăuntru? E băiat deştept, ştii?
Secvenţa de autodistrugere a fost reactivată.
Să mergem!
Uşa asta nu ar fi trebuit să fie închisă!
- Fir-ar să fie! - Coridorul e inundat.
- Jacob? - Da, ce se întâmplă?
Ieşirea noastră este blocată. Avem nevoie de alta.
Jack! Toate celelalte coridoare din această secţiune au fost deja inundate.
Nu există altă ieşire!
Jack, mă întorc la Pel'Tac să văd dacă pot să fac ceva.
Negativ. Du submarinul la o distanţă sigură. Ne descurcăm noi cumva.
Am înţeles!
Nu am nimic. Dar tu?
Domnule, există o singură ieşire la nivelul ăsta.
Hangarul planoarelor.
Putem face asta?
Nu am idee.
Ok.
Secvenţa de autodistrugere a navei a fost activată. Trebuie să ducem DSRV-ul de aici cât mai departe posibil.
Jack, suntem în submarin. Cum staţi?
Uite care e planul nostru, Jacob. O să luăm două planoare.
Jack, planoarele nu sunt proiectate pentru a opera sub apă.
Este singura noastră şansă.
Bine, bine.
Trebuie să activaţi câmpul de forţă al compartimentului pentru a opri inundarea.
- Acele sisteme s-au închis după prăbuşire. - Ştiu, încerc să redirecţionez energia de aici.
- Ce este? - Hangarul planoarelor are câmpuri de forţă
ce permite planoarelor să intre şi să iasă fără a fi nevoie să se depresurizeze compartimentul.
Dacă nu îl poate activa, nu va putea deschide uşile fără a inunda hangarul.
Corect!
Sam?
Jacob, vreau să duci submarinul la o distanţă minimă de siguranţă.
- Am înţeles. - Să mergem.
Mai este un panou de control auxiliar pe puntea asta. Pot redirecţiona energia de acolo.
- Cum de ştii tu asta? - Am studiat schemele navelor-mamă de multe ori
şi învăţ foarte repede. - Mda. Ei bine, unde este?
Nu mă aştepta!
În regulă, acum, Jonas!
Nici o grabă, Carter. E timp berechet.
- Din contră, O'Neill... - O groază de timp!
Da, d-le!
Jacob, vrei te rog să pleci de aici?
Plecam, dar Jonas s-a întors pentru a încerca să reactiveze câmpul de forţă
de la un panou de pe această punte.
Ascultă...mult noroc!
Ce a spus?
Am fost preveniţi că în aproximativ 7 minute nava va fi distrusă.
Ah, vezi? Timp din belşug.
Terminalul ăsta nu e legat de sistemul primar. Nu pot redirecţiona energia de aici.
- Câmpurile de forţă au fost activate! - Frumos!
Nu am fost eu!
Jonas!
OK!
Aşteptaţi! Aşteptaţi!
- A mers? - Vom afla.
Pornesc motoarele.
- Ascultă, dacă nu vom supravieţui...îţi mulţumesc. - Nu ai pentru ce.
Deschid uşile hangarului.
Frumos!
Ţineţi-vă bine!
- Toată lumea e în regulă? - Da, d-le. Suntem bine.
Aici Jacob. Avem rău de mare, dar suntem întregi.
- Mă bucur să aud asta. - Dar Jonas?
TOŢI membrii echipei SG-1 sunt prezenţi şi se poate conta pe ei.
Teal'C, condu-ne.
Zâmbeşti?
Pentru prima oară într-un planor al morţii.