‪Orice poveste are final.
‪Poate fi unul fericit, trist sau amar...
‪Depinde de cum îl privești.
‪Pentru mine, ‪sfârșitul lui Carmen fusese neașteptat.
‪Lidia, te simți bine?
‪Carmen punea ceva la cale, știam asta. ‪Dar nu mi-am dat seama.
‪Puteam s-o opresc.
‪Am uitat pe cineva?
‪Nu, totul a ieșit perfect.
‪Eva ne așteaptă la gară, ‪să plecăm în Franța.
‪Preț de câteva clipe prețioase ‪ne-am simțit liberi.
‪Ne apropiam de finalul drumului,
‪iar suferințele noastre ‪păreau a se fi sfârșit.
‪Dar evadarea din acea închisoare ‪fusese un simplu pas,
‪deoarece, în viață, ‪orice sfârșit e un nou început,
‪iar, dacă voiam s-o luăm de la capăt, ‪trebuia să luptăm până la sfârșit.
‪Hai, trage!
‪Jos!
‪- ...depășind obstacole... ‪- Băiatul!
‪ținând piept dușmanului,
‪riscându-ne viața pentru un final drept.
‪Trage în cauciucuri!
‪Jos!
‪- Nu mai am gloanțe. ‪- Nu mai e muniție?
‪Un final demn, pentru care aveam ‪să suferim până la capăt.
‪- Dolores! ‪- E rănită!
‪E rănită!
‪UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‪- Dolores! ‪- E rănită!
‪E rănită! Pune-o jos!
‪- Jos, pune-o jos! ‪- Cu grijă.
‪Liniștește-te!
‪- Ce ne facem? ‪- Aduceți-mi niște morfină!
‪Nu avem.
‪- Trebuie să văd dacă glonțul e înăuntru. ‪- Cum?
‪Ridic-o! E încă înăuntru.
‪Trebuie să-l scoatem, dar nu pot așa.
‪Așteptăm până la gară.
‪- Nu! Vaporul nu ne așteaptă! ‪- Ba da!
‪Nu vreau să fiu o povară.
‪Prostii, nu plecăm fără tine!
‪Ajut-o să se ridice!
‪Urmărește-i! Accelerează! Nu-i pierde!
‪CAPITOLUL 42: SFÂRȘIT
‪Iată camionul!
‪Bună seara, dle inspector!
‪Coborâți!
‪Lăsați armele! Aruncați-le!
‪Faceți ce vă spun! E un ordin!
‪Mâinile sus!
‪În genunchi! Aici.
‪Nu trageți, vă rog! ‪Altfel, nu mai e cale de întoarcere.
‪Sigur găsim o soluție pașnică pentru...
‪Pașnică?
‪- Nu aveați muniție. ‪- Acum avem,
‪- ...datorită ție. ‪- Nu ne veți mai urmări.
‪Puteți ieși!
‪Am găsit frânghiile astea în camion.
‪- Sunt bune. ‪- Pentru ce? Ce faceți cu ele?
‪Te împiedicăm să dai alarma.
‪Unde îi închidem?
‪Legați-i și duceți-i ‪în mașina lor. Repede!
‪- Salvador, ei sunt Francisco și Lidia. ‪- Genaro, paznicul gării.
‪- Ne ajută să plecăm neobservați. ‪- Avem o urgență.
‪Ne-au urmărit. O deținută e rănită.
‪- E grav rănită. ‪- Haideți!
‪Avem o doctoriță, ‪dar ne trebuie un loc pentru îngrijiri.
‪Unde găsim un loc sigur?
‪Vechea sală de odihnă a personalului.
‪Pe aici!
‪Repede! Pune-o pe pat!
‪Aduceți apă și bandaje!
‪Dă-mi-l!
‪Trebuie să plecați acum.
‪Nu, nu plecăm fără tine.
‪Vreau ca fiul meu...
‪să fie liber.
‪Vreau să-mi iau rămas-bun de la el.
‪Martín.
‪Dragul meu.
‪Te iubesc, puiule. Te iubesc.
‪Să nu uiți niciodată asta, bine, dragule?
‪Mamă...
‪Ai vorbit, fiule.
‪Ascultă-mă!
‪Trebuie să fii foarte puternic.
‪Mama...
‪va fi mereu cu tine.
‪Mereu.
‪Gata, gata!
‪Știind că e cu voi...
‪plec liniștită.
‪Mulțumesc pentru tot.
‪Până la urmă...
‪mor liberă.
‪Mi se rupe sufletul, ‪dar trebuie să plecăm.
‪Dolores merită să se odihnească în pace.
‪Mă voi asigura de asta. Promit.
‪Dacă nu plecați acum, ‪nu ajungeți la vapor.
‪Are dreptate.
‪Celelalte deținute așteaptă. ‪Nu mai putem amâna.
‪Când am strâns-o pe Eva în brațe din nou, ‪m-am simțit ușurată.
‪Aproape că simțeam gustul libertății, ‪iar sfârșitul era foarte aproape,
‪dar trebuia să avem mintea limpede,
‪căci viața acelor femei și a noastră
‪depindea de viabilitatea planului.
‪Urmând instrucțiunile Camilei, ‪aveam să intrăm în gară.
‪Trebuia să fim discreți.
‪Aveam să călătorim cu un marfar.
‪Avea să fie o călătorie lungă și grea, ‪cu puțin spațiu de mișcare.
‪Dacă totul mergea bine, ‪aveam să ajungem la Bordeaux,
‪iar de acolo, în cel mai apropiat port,
‪unde un vapor avea să ne ofere ‪un nou viitor.
‪- Ăsta e trenul. ‪- Să ne grăbim!
‪Cine mai e?
‪Au urcat toate. Și restul vagoanelor?
‪Sunt pregătite. Camila stă de pază.
‪Stați! S-a emis un ordin ‪pentru oprirea tuturor trenurilor în gară.
‪- De ce? ‪- Nu știu.
‪Am cerut detalii, dar n-am primit.
‪Dacă l-au găsit pe Pinillos, ‪trebuie să avem mare grijă.
‪S-ar putea să ne caute.
‪- Trebuie să aflăm. ‪- Vorbesc cu șeful de gară.
‪- Să mergem cu el. ‪- Eu rămân aici.
‪Mergem să le spunem Camilei și celorlalți.
‪Bine.
‪De îndată ce blocați șinele, ‪vom percheziționa toată gara.
‪Vă sugerez să începeți cu marfarele.
‪Acolo se ascund pasagerii clandestini.
‪Așa mă gândeam și eu. ‪Pleacă vreunul în străinătate?
‪Unul, la Bordeaux.
‪Începem cu acela și continuăm cu restul.
‪Bine. Mergem să blocăm șinele.
‪Să-i avertizăm pe toți! ‪Nu cumva să ne găsească.
‪Ce facem?
‪Până verifică trenul, ne ascundem în altul
‪și ieșim din gară. Nu?
‪Blochează șinele, doar i-ai auzit.
‪Cum le deblocăm?
‪O face acarul, de la postul său, ‪dar nu știu...
‪Planul era să plecăm discret, pe nevăzute,
‪dar acum e prea târziu.
‪Ceea ce propuneți e nebunie curată.
‪Am riscat mult. Nu putem da înapoi acum.
‪E singura noastră șansă.
‪Suntem împreună în asta, da?
‪Ce tren mai putem folosi?
‪- Ce se petrece? ‪- Poliția e aici.
‪Vor percheziționa gara, ‪începând cu trenul ăsta.
‪- Doamne... ‪- Ce ne facem?
‪Avem un plan.
‪Ăsta e trenul spre Bordeaux.
‪- Deschideți vagonul! ‪- Fă-o!
‪Nu e nimeni. Să trecem la următorul.
‪Să mergem!
‪E trenul din spate.
‪Haideți!
‪Când urcăm în tren, stăm pitiți, ‪să nu fim văzuți.
‪Haideți!
‪- Dumneata ești acarul, nu-i așa? ‪- Da.
‪Nu vreau să-ți fac rău, ‪dar, te rog, deblochează șina 11!
‪Inspectorul a anunțat ‪o evadare din Aranjuez.
‪Îți cer ceva vital pentru mulți oameni.
‪- Deblochează șinele! ‪- Nu pot.
‪Deblochează șinele!
‪Nu pot.
‪- Au urcat toți. ‪- Bine.
‪Dar nu putem porni ‪cât timp șinele sunt blocate.
‪Urcă!
‪Deblochează-le! Hai, repede!
‪Gata? Poate porni trenul?
‪- Mai trebuie trasă o manetă. ‪- Și?
‪- Hai, repede! Haide! ‪- Cu calm!
‪- E asta. ‪- Trage-o!
‪- Nr. 11. ‪- Trage-o!
‪Hai, Francisco, trebuie să reușești.
‪Acum.
‪În viața oricui există momente ‪de care depinde totul.
‪Acesta era momentul nostru.
‪Grăbește-te! Aleargă! Dă-mi valiza!
‪Francisco! Haide!
‪O gară, un tren și o fugă ‪ce ne putea hotărî soarta,
‪cum se întâmplase cu mulți ani în urmă.
‪Opriți trenul!
‪- Stați! Opriți trenul! ‪- Francisco!
‪Atunci, am simțit ‪că începutul și sfârșitul poveștii noastre
‪- ...se îmbină. ‪- Stai! Trag!
‪Ca o buclă infinită.
‪Infinită precum sentimentele noastre.
‪Opriți trenul!
‪Francisco, grăbește-te! Urcă!
‪Credeam că o să te pierd.
‪- Acum suntem pasagere. ‪- Da. Trebuie să arătăm ca atare.
‪Martín, știu că ești supărat,
‪dar vreau să știi că...
‪mama ta va fi mereu cu tine.
‪Știi să faci păsări din hârtie?
‪Pe mine m-a învățat profesorul meu demult.
‪Poate vrei să-ți arăt.
‪- Ne trebuie hârtie. ‪- Aduc eu.
‪Îți stă mai bine îmbrăcat așa.
‪Mă simt bine, ‪pentru prima oară după mult timp,
‪și nu mai renunț niciodată.
‪Îmi pare rău, Carlota.
‪Nu va mai trebui să ne ascundem.
‪Nu.
‪Cred...
‪că arată foarte bine.
‪Pare foarte liniștit.
‪E o minune.
‪Mă face să visez.
‪- La ce visezi? ‪- La o casă mare,
‪oriunde, dar să fim toți trei.
‪Și încă ceva: să aibă doar un etaj.
‪Nu-i așa, Julito? ‪Dacă sunt scări, cum va fi neastâmpărat,
‪o să cadă pe scări.
‪Te iubesc.
‪Și eu.
‪Gândul că ai putea avea un final fericit ‪îți dă speranță.
‪Această speranță te ajută să depășești
‪toate loviturile suferite pe parcurs
‪și explodezi de bucurie,
‪trăind orice clipă ‪de parcă ar fi unică și irepetabilă.
‪Toți cei din acel tren
‪meritau un final ‪pe măsura poveștii noastre epice.
‪Dar n-avea să fie așa simplu.
‪- Ce s-a întâmplat? ‪- Am ajuns?
‪- De ce ne-am oprit? ‪- Nu știu.
‪- Vezi ceva? ‪- Pare a fi o gară.
‪Știi ce se petrece?
‪Ne-au găsit. E poliția.
‪Coborâți din tren!
‪Acum!
‪Dacă nu opuneți rezistență, ‪nimeni nu va fi rănit.
‪L-au luat pe Salvador. ‪Fără mecanic, nu plecăm nicăieri.
‪Aseară am stat cu el în locomotivă.
‪M-am uitat cum conduce.
‪Știi să-l pornești?
‪Pot încerca.
‪N-ați văzut bariera de pe șine?
‪E acționată din clădirea ‪unde l-au dus pe Salvador.
‪Atenție! Atenție, vă rog!
‪Știm că ați evadat ‪din lagărul de reeducare Aranjuez.
‪Sunteți arestate! Repet, sunteți arestate!
‪Avem ordin să vă reținem aici ‪și să așteptăm întăriri,
‪ca să fiți duse înapoi în lagăr.
‪Coborâți în ordine, una câte una.
‪Dacă vă supuneți, nimeni va fi rănit.
‪Dar, dacă opuneți rezistență, ‪dacă ne înfruntați autoritatea,
‪veți suporta consecințele.
‪Aveți cinci minute să vă predați, ‪nu mai mult.
‪Camila, să nu coboare nimeni din tren.
‪Noi am început povestea asta.
‪Și îi vom pune capăt împreună.
‪Trebuie să câștigăm timp.
‪Ne predăm drept capi ai evadării.
‪Despre ce vorbiți?
‪Vom ieși doar noi,
‪fără altcineva.
‪Putem să negociem sau să facem ceva.
‪Stai așa, o clipă!
‪Da, îi facem să ne ducă în clădire
‪și, odată ajunse înăuntru,
‪- ...ridicăm bariera. ‪- E nebunie curată.
‪- Trebuie să mai fie o cale... ‪- Francisco.
‪Gândește-te la copii și la femei.
‪Sigur, și care e soluția?
‪Să vă sacrificați? Ăsta e planul?
‪- Nu e un sacrificiu, Pablo. ‪- Te rog...
‪E o idee bună.
‪Totul va fi bine.
‪Și Felipe va avea timp ‪să pornească trenul.
‪Atunci, ne întoarcem și plecăm.
‪Și dacă nu funcționează?
‪Ascultați-mă...
‪Știu că e greu de înțeles,
‪dar trebuie s-o facem.
‪Am ajuns departe. Nu renunțăm.
‪Nu, Marga. Ascultă-mă, nu pot...
‪Pablo, dacă nu fac asta,
‪nu mi-o voi putea ierta.
‪Dar putem coborî și noi.
‪- E nevoie de voi aici. ‪- În plus...
‪ne-am mai asumat riscuri și a ieșit bine.
‪Bine.
‪Dar cum o să ieșiți din clădire?
‪Mai ai trusa de prim-ajutor?
‪Da.
‪Nu-ți face griji pentru Martín.
‪Așteptăm împreună să vă întoarceți.
‪Uite, Martín, asta e pentru tine.
‪Martín.
‪Până ne întoarcem, ‪sper să ne faci multe păsări de hârtie.
‪Dacă durează prea mult, ‪întreabă de Leocadia.
‪Are și ea un sugar, sigur o să-l alăpteze.
‪Nu.
‪Nu, Marga. Cred că, măcar o dată,
‪o singură dată, poți rămâne aici.
‪Pablo, trebuie să plec.
‪Trebuie să fiu cu ele.
‪N-o fac pentru mine, ‪ci pentru Julio, pentru tine...
‪ca să putem avea un viitor.
‪Lupta asta nu ne privește doar pe noi.
‪Haide, ține-l!
‪A adormit.
‪Am nevoie de susținerea ta.
‪Nu vreau să plec ‪știindu-te supărat pe mine.
‪Nu sunt supărat.
‪Sunt mândru.
‪Te iubesc.
‪Să fii cuminte!
‪Le vezi pe toate aceste femei?
‪Au suferit mult.
‪Singura cale să aibă un viitor
‪e să ieșim și să le arătăm polițiștilor
‪că luptăm pentru asta.
‪Mama are dreptate în tot ce a spus.
‪Mulțumesc că mă iubești ca pe o fiică.
‪Vă iubesc mult!
‪Și eu te iubesc.
‪Doamnelor!
‪Timpul s-a scurs!
‪Ieșiți în clipa asta!
‪Sunt Lidia Aguilar.
‪Eu sunt Marga Suárez.
‪Carlota Rodríguez de Senillosa.
‪Eu sunt Óscar Millán.
‪Și restul?
‪Nu vor coborî.
‪Noi am pus la cale evadarea. ‪Suntem singurele vinovate.
‪Stați! Mâinile sus!
‪Ce faci dumneata cu valiza aia? Las-o jos!
‪Mâinile sus!
‪Am aici ceva ce vă interesează.
‪Nu ne predăm.
‪Vrem să negociem.
‪În calitate de capi ai evadării, ‪vă aflați într-o poziție ingrată.
‪Nu vă veți întoarce la închisoare.
‪Veți fi executate.
‪Știm.
‪Dar aici avem ceva ‪ce ne-ar putea schimba soarta.
‪Se poate?
‪Nu.
‪Nu e nimic care să ne intereseze.
‪Ba da. Îmi dați voie?
‪Caietul ăsta nu e al meu.
‪L-am furat când am evadat din lagăr.
‪E al inspectorului Diego Pinillos.
‪Acesta?
‪E sus-pus în interiorul regimului
‪și îl cunoaște pe El Caudillo.
‪Vorbesc la telefon și se întâlnesc.
‪Caietul acesta conține
‪date sensibile ‪ce ar putea compromite regimul.
‪Distrugerea lui nu schimbă nimic.
‪Jurnalistul american James Lancaster ‪are o copie exactă.
‪- O copie? ‪- Da.
‪Dacă nu ne eliberați ‪și nu ne lăsați să plecăm,
‪pozele vor fi publicate, ‪împreună cu articolul lui James.
‪Tot ce e acolo va fi expus
‪și regimul se va cutremura din temelii.
‪Ar putea provoca ‪un conflict internațional...
‪sau chiar căderea regimului.
‪Va fi doar vina dv.
‪Nu e adevărat.
‪Ba da.
‪Nici vorbă de așa ceva. Minciuni!
‪E un simplu jurnal!
‪E povestea vieții mele,
‪a vieții noastre,
‪a centralistelor.
‪Caietul acesta e mult mai interesant ‪decât credeți.
‪Știți de ce?
‪Poate salva sute de vieți
‪și conține un drog ‪ce funcționează prin contact.
‪Vă veți pierde cunoștința.
‪- Armele. ‪- Haideți!
‪Trebuie să ieșim.
‪Trenul e deja în mișcare.
‪Haideți.
‪Haideți! Fugiți!
‪Haideți! Repede!
‪Vor reuși! Repede! Haideți!
‪HALTĂ
‪Haideți!
‪Unele povești n-ar trebui să se termine...
‪După ele!
‪...dar, de bine, de rău,
‪așa e viața.
‪Stați sau tragem!
‪Totul are un sfârșit.
‪Marga!
‪Trebuie să savurăm orice clipă ‪de parcă ar fi ultima.
‪Pablo, nu!
‪Nu vă opriți!
‪Pentru copii!
‪Faceți-o pentru copii!
‪Clipele-n care-i vedeam ‪îndepărtându-se definitiv
‪pe cei pe care-i iubiserăm cel mai mult
‪au părut nesfârșite.
‪Nu vă opriți!
‪Pentru ca cei dragi să aibă ‪finalul fericit pe care-l merită,
‪uneori e nevoie de sacrificiul suprem.
‪De aici nu mai ieșim.
‪Ăsta e sfârșitul, nu-i așa?
‪Nu-mi vine să cred că se termină așa, ‪după atâta luptă.
‪Nici mie.
‪A durat doar o clipă,
‪dar mi-au trecut prin fața ochilor ‪toate clipele trăite împreună.
‪Finalul cel mai reușit e cel în care simți ‪că lucrurile se încheagă.
‪Tot ce am făcut, ‪pașii parcurși pentru ajunge acolo,
‪totul făcea parte ‪din misiunea vieții noastre.
‪De parcă era scris în stele.
‪De parcă așa era destinul nostru.
‪Nu v-am spus niciodată, dar...
‪sunteți cele mai importante...
‪ființe din viața mea.
‪Sunteți familia mea.
‪Am devenit atât de puternică ‪datorită vouă.
‪Sunt mândră să vă fiu prietenă.
‪Și eu.
‪Și toate lucrurile pentru care am luptat, ‪tot ce am realizat,
‪totul a meritat.
‪Colegele noastre sunt libere, au scăpat.
‪Și copiii noștri vor avea un viitor.
‪Asta e victoria noastră.
‪Centralistele și-au dat viața ‪pentru o lume mai bună.
‪Sunt doar un exemplu ‪al sacrificiilor făcute
‪de milioane de femei de-a lungul istoriei.
‪Femei curajoase, altruiste, mândre.
‪Femei care au luptat și încă mai luptă
‪pentru drepturi și libertăți ‪egale între oameni.
‪Acesta e omagiul nostru.
‪Cândva mi se spunea Alba.
‪Am plecat din sat din iubire, ‪ajungând la Madrid.
‪- Eram pierdută... ‪- Marga! Iar?
‪Scuze!
‪...până le-am găsit și m-au salvat.
‪Acum știu cine am fost, de fapt:
‪Lidia Aguilar, centralistă.
‪Aici a început povestea noastră ‪și aici se termină,
‪căci am fost ‪și vom fi mereu centralistele.
‪ȘI FELUL ÎN CARE TRĂIM POATE FI ‪UN MOD DE A LUPTA.
‪Subtitrarea: Daniela Vereș