- Avem ceva de mâncare,pe aici? - Bună.
Am crezut că face mama ta clătite.
A făcut, dar le-a dat pe cele mai bune lui Robert.
Ale mele, abia dacă aveau sos de coacăze.
Aveam mai puţin în farfurie, decât avea el pe faţă.
E ciudat,pentru că Amy spune
că serviciul a fost excepţional.
Limba mea ar trebui să fie albastră. Şi nu este.
N-am crezut c-am s-o spun vreodată,
dar,chiar ne place să locuim acolo.
Bună,dragilor.
Bună,Marie.
Uită-te la Amy.
Arăţi minunat,dragă.
Nu-i aşa că arată fermecător,Debra?
De ce n-ar arăta ? Locuieşte cu tine.
- Adevărat. - Da.
Raymond, intenţionam să-ţi cer o favoare.
Dar ai plecat atât de repede.
Aş vrea să-mi pui obloanele de vânt, la geamuri.
În ultima vreme,am simţit o răceală, în timp ce-mi fac exerciţiile de dimineaţă.
Stai,stai,stai. Obloane?
De ce nu poate s-o facă Robert?
Sau se odihneşte după beţia de la coacăze?
Sigur,Marie. Ar putea s-o facă Robert.
- Robert are alte lucruri de făcut. - Ce? Ce face?
Îşi riscă viaţa în fiecare zi, pentru a proteja comunitatea.
- N-are nevoie să fie stresat şi mai mult. - Stres?
Nu poate să aranjeze nişte ferestre la casa
unde locuieşte fără să plătească chirie?
Partea asta,leneşă,din tine,
este total lipsită de farmec, Raymond.
Dar,bine...
Articulaţiile mele sunt cam ţeapăne,
dar o să mă adun,cumva, şi sper la o iarnă blândă.
Bine,mamă. O să le pun.
Mulţumesc.
Nu înţeleg de ce ai dori o casă, în care,tata să trăiască închis ermetic.
Dă-l jos!
De ce te uiţi pe furiş, de la fereastra mea?
Scuze. Eu,tocmai...
ÃŽmi plac cei mari.
Ce faci acolo?
Îţi fac treaba. Pun obloanele astea,blestemate.
Şi de când asta e treaba mea?
Ia stai puţin. Ce s-a întâmplat cu camera mea?
Ce-i cu toate astea? Ăsta e un frigider?
- Raymond,te rog,Sunt foarte ocupat. - Uită-te la toate astea.
Ştiam Amy mai bea un pahar, dar n-am ştiut că îi place vinul.
Nu Amy face asta,mama a pus toate astea. Dacă nu te superi,aş vrea să mă îmbrac.
Ce-i cu lumânările?...
Şi ulei de masaj?
Mama ne-a dăruit un coş, când ne-am mutat aici.
Exact.
Stai puţin...
Cum de face mama toate astea, pentru voi,aşa dintr-o dată?
Trataţii speciale... Şi lumânări şi vin. Ulei de masaj.
Ce? Ce?
Nepoţi.
Vrea nepoţi şi face tot ce e posibil să ungă căruţa.
- Du-te de aici... - Nu,asta trebuie să fie.
Haide,eşti poliţist. Pune cap la cap.
Ăsta nu e un coş cu cadouri.
E un coş al dragostei.
De ce crezi că mama nu vrea să faci nimic prin casă?
Are o treabă mult mai importantă... Pentru tine.
Eşti doar gelos.
- Îţi spun eu.... - Nu,greşeşti.
Nu suporţi să vezi,cât de mult ne place mama,pe mine şi pe Amy.
- Ce? - Aşa e.
Ca echipă,cum ştii prea bine,
eu şi cu Amy vă batem,pe tine şi pe Debra, cu uşurinţă.
- Mai scuteşte-mă. - E matematică simplă, Raymond.
Dacă iei dragostea mamei pentru tine,
scăzând antipatia pentru Debra,
compară dezamăgirea ei în mine
şi adaugă adoraţia ei pentru Amy...
Câştigăm la 15 puncte distanţă.
Da,15 puncte.
Aşa e.
- Acum,dacă nu te superi,aş vrea să ieşi din camera mea. - Da,camera ta.
Aşa e. Şi dacă nu pleci chiar acum
o să-mi dau halatul jos şi o să te îmbrăţişez.
Unu...
- Mai taci... - Doi.
- Nu fii tâmpit. - Trei.
Scuze,mamă.
Mi-aduc aminte,când îţi făceam baie.
Ascultă, Robbie, am fost la magazin
şi ţi-am luat nişte boxeri. Sunt de satin.
Mersi,mamă,dar ştii, tipul ăsta de lenjerie nu-mi place.
Asta e o prostie.
Ăştia mici,pe care îi porţi,sunt prea strâmţi.
Şi uite...
Se potrivesc cu ochii lui Amy.
O,Doamne!....
Moale. E atât de moale.
Bine,în regulă. Te las să te odihneşti, Robert.
Ai multă treabă de făcut.
Nu,nu,stai puţin.... Nu poate fi posibil...
Trezeşte-te,prietene!...
Crezi că te afli în dormitorul tău, dar de fapt te afli în...
Incubator!...
Amy!
Ce e? Drăguţi boxeri.
- Am fost manipulaţi. - Ce?
Ştii,toate chestiile,pe care le face mama,pentru noi? Nu e din cauză că ţine la noi.
Vrea să ne înmulţim.
Suntem Ling-Ling şi Hsing-Hsing.
Ai dat iama prin micul nostru frigider, în dimineaţa asta?
Tot ce vezi face parte din asta...Alcoolul,lumânările,uleiul. Amestecă-le împreună şi ştii ce obţii?
Un bebeluş.
Bănuiesc că fetele primesc o prezentare diferită de cea a băieţilor.
Ascultă.
Ascultă-mă, Amy. Mama face asta numai dintr-un singur motiv.
Încearcă să ne ademenească.
Îţi plac boxerii ăştia?
Ei bine,i-a cumpărat pentru că se potrivesc cu ochii tăi şi mie să nu-mi strângă boabele de mazăre.
Robert,de unde toate astea,aşa dintr-o dată?
Sunt poliţist. Am pus totul cap la cap.
Nu pricepi, Amy?
Locuim într-o fabrică de făcut copii!
- Ce faci? - Ce fac?
Caut microfoane... Camere ascunse,dispozitive de ascultat.
Robert,devii incoerent.
Oare?
Ce avem noi,aici?
Suntem cu ochii pe tine,mamă.
Suntem pe tine.
Robert, ăsta e termostatul.
Mai vedem noi.
Chiar este...un termostat.
Dar uite...
E setat la 22°.
Temperatura optimă de depunere a icrelor.
În regulă, Robert.
Ştiu că mamei tale îi place să se amestece în vieţile oamenilor,
dar tu chiar crezi că încearcă să ne seducă?
- Ce-i asta? - Un CD.
- De unde l-ai luat? - Mama ta mi l-a dat.
Barry White?
E ciudat.
Ciudat? Barry White? Crezi că l-avea ea,în colecţie?
Crezi că ascultă...
"Dă-ţi jos sutienul,draga mea." Nu e stilul mamei.
Nimic n-o va opri!
Ştii...chiar mă gândeam că mama începuse...
...să mă aprecieze pentru...
...ceea ce sunt.
Aşa cum îl apreciază şi pe Raymond.
Idiot,idiot,idiot!
E în ordine.
Te apreciază.
Da.
Armăsarul ei,preţios.
Dacă te gândeşti mai bine, te apreciază atât de mult,
că de-abia aşteaptă să vadă nişte mici Roberţi, alergând pe aici.
Mici Roberţi.
Sau micuţe Roberte.
De fapt,e o scumpă,în maniera ei,înfricoşătoare, de manipulare.
E ca şi cum a construit un cuib,pentru noi.
Nu ştiu.
Poate că ar trebui să ne mai gândim.
Ce vrei să spui? Avem un plan.
Lucrurile încă nu stau ne-am planificat. Încă încercăm să mai adunăm nişte bani.
N-avem o casă a noastră.
Mai avem mult până acolo.
Poate că nu trebuie să aşteptăm ca planul să fie gata.
Adică,nu ştiu....
Suntem căsătoriţi. Asta e o mare realizare.
Nu e ca şi cum n-o să vrem copii.
Ce vrei să spui?
Adică... chiar acum?
"Dă-ţi jos sutienul,draga mea."
La naiba cu planificarea.
- Scuze,scuze. - Ce?Ce este?
Mama... Nu mi-o pot scoate din cap.
Mai vedem noi.
Nu,nu. Încă e acolo.
Îi pot auzi vocea:
"Hai, Robbie, hai!"
- Robert... - Pur şi simplu,nu pot.
E prea multă presiune pentru mine. Nu mă pot reproduce în captivitate!
Am găsit casetofonul.
Nu suntem animale!
Tată,n-am eu mulţi bani,
dar ţi-am luat un stripper.
La naiba. Vine.
- Cine? - Mama.
Ray, de ce locuieşti atât de aproape de ea?
Robert.
Robert,ce s-a întâmplat? De ce ai fugit din casă?
Nu e nimic,Marie. Cred că avem nevoie să fim singuri.
Bine. Frank,Raymond,afară!
Vreau să rămână. Am nevoie de martori.
Ce se întâmplă?
Eşti pregătită să auzi,Debra?
Se dovedeşte că motivul pentru care mama e atât de amabilă,cu mine şi cu Amy,
este din cauză că încearcă să ne facă să avem copiii.
Mă simt mai bine acum.
Recunoaşte,mamă.
Încă de cum ne-am mutat,
ne-ai tot ademenit,într-un fel de capcană sexuală!
În primul rând,
mie nu-mi spui "capcană sexuală".
Şi în al doilea rând,
este cel mai ridicol lucru pe care l-am auzit vreodată.
Resping faptul că mă vezi
ca pe un monstru manipulator.
Şi apropo, ce ar fi atât de groaznic, dacă tu Amy aţi avea un copil?
Mamă,încearcă să înţelegi.
- Nu este momentul potrivit,acum. - Înţeleg.
Tu ce crezi, Amy?
Cred că trebuie să fim pregătiţi.
Dar eu sunt pregătită.
Nu,Marie. Eu şi Robert.
Da,mamă. Poţi să realizezi,da?
Bineînţeles că pot.
Vreau numai binele pentru voi.
Mişcă-ţi fundul din casa mea.
Poftim?
Marie, nu vorbeşti serios.
Dacă vor să locuiască în casa mea, există nişte reguli precise.
Haide,mamă. Nimeni nu dă pe nimeni afară.
Nu,nu.
Să aprofundăm.
De când Marie le acordă atât de multă atenţie,în ultima vreme, pe mine mă cicăleşte mai puţin.
Pe de altă parte,
mesele mele au fost,oarecum,întârziate.
Nicio grijă,bine?
Ne mutăm. Hai, Amy.Să mergem.
Robert,aşteaptă.
Nu ştiu ce să spun, Marie.
Mă simt folosită.
Adică,mă gîndesc la lucrul ăsta.
Cu tot respectul,
este între mine şi soţul meu.
Şi ca să ştii...
Era dispus să încerce,
dar n-a putut, pentru că nu putea să te scoată din minte.
Crede-mă,am încercat din greu.
Durează câţiva ani.
Şi cel mai rău din toate,
Robert a crezut că, poate îl apreciezi pentru ceea ce este.
Şi nu pentru...
În regulă,ia-o uşurel.
Amy, nu ştiu de unde a luat Robert ideea asta,
că nu-l apreciez. Ba o fac.
O fac!
Dacă e,întotdeauna te-am favorizat pe tine, în detrimentul lui Raymond.
E adevărat.
Şi,Robbie,poate că i-am acordat mai multă atenţie lui Raymond,
dar numai din cauză că era un băieţel nevoiaş,delicat şi slăbuţ.
Mamă...
Tu,pe de altă parte, ai fost,întotdeauna,atât de puternic.
Niciodată n-a trebuit să-mi fac griji, că o să iei bătaie,când ieşi la joacă.
Pentru că erai,întotdeauna, un băiat care...
Arăta ora cinci,cu umbra.
Poate că am greşit,încercând să creez condiţii
care v-ar fi încurajat să fiţi rodnici şi să vă înmulţiţi.
Aşa cum scrie în Biblie.
Dar numai pentru că ar fi o irosire
să nu transmiţi mai departe aceste picioare puternice,
aceşti umeri largi
şi acest minunat set de dinţi.
Îmi pare rău,Raymond,
dar dinţii tăi au fost,dintotdeauna,un dezastru.
E foarte drăguţ,mamă,dar...
...Chiar te aştepţi ca eu să cred toate astea?
Nu.
Nu mă aştept să crezi ceva, din ce spun.
Evident,am dezamăgit,ca mamă
şi speram,doar, să mai primesc o şansă ca bunică.
Dar, Marie,eşti bunică.
Cum rămâne cu copii noştrii?
Unde sunt?
Ally!
Michael, Geoffrey.
Era o obişnuinţă să intru pe uşa asta
şi să fiu sufocată cu îmbrăţişări şi pupici.
- Da. - A venit bunica.
Bună.
- Vezi? - Ei,haide,Marie.
- Ştii că te iubesc. - Da.
Dacă le-ai da puţin timp, să li se facă dor de tine.
O să fie timp destul,cât de curând.
Opreşte-te,mamă.
Chiar ai crezut,când ai spus lucrurile acelea,drăguţe,despre mine...despre puterea mea
şi despre bunătate şi despre dinţii mei?
N-aş fi vorbit,dacă nu credeam.
Şi chiar sunt eu,cel favorizat?
Mamă...
Îmi pare rău că a trebuit să auzi toate astea,Raymond.
Ştii ceva,mamă?
Cred că Amy şi cu mine putem face o încercare.
Cum vrei tu,dragule.
Hai,Frank. Vreau să le fac căpşuni,acoperiţi cu ciocolată.
Am mâncat căpşunele alea.
Am mâncat ciocolata.
Am băut tot ce era în frigiderul mic.
Robert, eşti sigur?
- Am sentimentul că mama ta... - Da,trebuie să-ţi spun...
Nu-mi vine să cred că ai acceptat totul.
Cu siguranţă că aşa pare,nu-i aşa?
Poate că mă tratează ca pe favorit,acum.
Dar după ce Amy va fi însărcinată,
mă voi întoarce la numărul...
...patru.
Stai puţin. Tu eşti numărul patru?
Bine,trei.
Dar înainte ca asta să se întâmple,
plănuiesc să profit,pentru multă vreme.
Trebuia să-i dăm afară.
Nici măcar asta nu pot s-o fac, timp de 15 minute.
- madscorpio -