KOJAK
Traducerea şi adaptarea Virgil G.N.
Sincronizarea Okid
Sezonul 2, Episodul 13 JURĂ-TE PE VIAŢA TA
Cea dublă, chiar cea de acolo.
Pentru ce?
Ei bine, e pentru tine, Lisa, prostuţo, e o gardenia şi
cred că merită să fiţi una lângă cealaltă.
Oh, Greg, n-ar trebui să-mi dai un buchet la sfârşitul unei serii.
Este o risipă.
Îmi pare rău, am vrut să-ţi dăruiesc unul înainte de cină,
dar ne-am grăbit aşa că...
Oh, nu, nu, nu... asta nu înseamnă că ai făcut ceva greşit.
Am avut o seară minunată... şi îţi mulţumesc.
Dar cine a spus că seara se încheie?
Uite, eu am fost la tine de câteva ori,
dar tu nu ai venit niciodată în apartamentul meu.
Acum?
Cine sunt eu, Dracula?
Haide, Lisa.
Uite... îţi dau o cruciuliţă din argint, cu care te poţi apăra de rău.
Te rog, îţi promit că voi fi bun.
Haide, Lisa... îmi răneşti sentimentele.
În regulă.
Hei iubito, îţi place "Ol' Blue Eyes"?
Da, dar ochii tăi sunt căprui şi au un pic de verde în ei.
Nu ochii mei... Sinatra... Frank... cântăreţul.
O, sigur!
Greg, ştiu şi eu? Nu am discuri cunoscute.
Acum, nu te mişca.
Nu te mişca.
Ce?
Uite, mai e lichior... toarnă-ţi încă unul.
Cine e?
Ajutor!
Ajutor! Ajutor!
O, Doamne... eşti bine?
O crimă... cred... ei bine, există sânge... str. West 78th, nr. 725.
Da, eu şi o fată.
Ea a plecat.
Ai observat dacă ea avea în mână vreun cuţit, dle Dean?
Nu, domnule, nu pot spune.
Adică, nu cred.
Pur şi simplu, am văzut numai sângele.
Nu vă pot spune nici măcar culoarea părului ei.
În regulă.
Am ridicat două urme papilare, perfect imprimate pe
unul dintre aceste pahare de lichior... probabil o femeie.
Da, lichior.
Li-li-Lichior.
Ei bine, frumoasă treabă, lumină discretă..., Sinatra pe disc stereo,
huh-huh... cum să poţi rata aşa ceva?
Şi nu mai puţin de trei nume încercuite, în agendele sale.
Da, dna Doris Edomson, dna Howard Arthur, dna...
Ei bine, tu şi Crocker veţi trăi nişte clipe minunate,
verificând unde au fost în seara asta, aceste femei căsătorite.
Ce este asta?
Acestea erau în buzunar.
Play House, str. 49th... în regulă, du-te jos şi verifică-le cu plasatoarea.
Obţine dacă poţi, o descriere a fetei cu care a fost în acea seară, bine?
Ce crezi...
ei nu i-a plăcut abordarea, sau a speriat-o ceva?
Şi de ce a ţipat atunci? Sau de ce a luat cuţitul cu ea.
Nu, probabil un soţ gelos, sau poate un iubit.
Acest Romeo a plătit pentru ultima dată.
Cu ce se ocupa tipul ăsta?
Îţi vine să crezi?
Era farmacist
şi are absolut orice ai auzit vreodată
în acel cabinet medical.
O să vorbesc dimineaţa cu şeful său.
În regulă, vreo rudă?
Da, sunt în Idaho... vom lua legătura cu ele.
În regulă, hai să folosim mai mulţi oameni la acest caz.
Rizzo şi Saperstein... nu au avut un caz de o săptămână.
Adu-i aici.
Să-i interogheze pe toţi cei care ar fi putut să o vadă.
Sau pe oricine a intrat sau a ieşit de aici.
Ştii, să găseşti un tip cu un cuţit în mână, ar fi prea mare norocul.
Sau poate chiar o femeie.
Cea cu care s-a întâlnit, cine ştie.
"Serviciu toată noaptea..." sigur, asta e un pic cam ciudat.
Păi... spune-mi despre asta!
Uciderea seara trecută a dlui Greg Hallick.
- Numele dvs e în agenda lui... - El unde e?
Înăuntru cu căpitanul.
Valerie, nu te deranjează să aştepţi aici o clipă
cât îl aduc pe specialistul în portret robot, bine?
Da.
- În regulă, Rizzo? - Da, e în regulă.
Bună treabă!
Oh, scuze... Bună dimineaţa, căpitane...
Am adus-o pe plasatoarea...
care a văzut-o pe martoră, cea cu care a fost Hallick.
Imediat ce obţin un portret robot al acestei persoane,
cu care el a fost la teatru, merg la farmacie
şi vorbesc cu şeful lui Hallick.
Cine spune că fata a fost martor şi nu suspect?
A plecat de acolo, nu-i aşa?
Vezi tu, căpitane, nu fiecare suspect e un ticălos,
şi pe de altă parte... nu fiecare martor e un erou.
Aşa cum i-a spus un mare filozof grec, lui Larry Csonka.
Bună dimineaţa, Thedra, ce muzică ţi-ar plăcea să asculţi?
În fiecare zi briza Pare să rezoneze cu nisipul,
Şi tu mă iubeşti, Of Doamne, ce norocos sunt!
De fiecare dată Când mergem pe stradă
Aş vrea să strig în gura mare,
Cât de mult poţi să mă iubeşti
Ce tip norocos sunt.
'Neaţa, dnă Harrington, mă bucur vă văd atât de devreme.
Aţi dormit bine?
Cum aş putea să dorm bine...
cu toţi aceşti oameni ce umblă pe afară toată noaptea?
Ar trebui să rămâi în pat, mamă.
Sigur, ar trebui să nu mişc deloc.
- Vrei cafea? - Le aduc eu.
Te-ai simţit bine seara trecută... şi totul e în regulă?
M-am dus să văd o piesă.
E prima piesă pe care am văzut-o de ani de zile.
Totodată, este şi prima întâlnire pe care am avut-o.
Hei, vreau să aud totul despre el.
E sâmbătă, pot să aranjez planta asta, am promis să vă pun împreună.
O cafea neagră.
Joyce...
Da?
Îmi plac weekend-urile când eşti acasă toată ziua.
Nu-mi place să fiu singură.
Cred că o să-mi placă asta cât voi trăi.
Nu mi-ar fi plăcut, dacă tu nu ai locui acolo.
Fac tot ce pot.
Te-aş lua afară la plimbare... dar ştii cum e,
cu mama... are acele crize.
Acest farmacist, chiar ţii puternic la el, nu?
Joyce, el nu e important.
Nu ca tine.
Nu mă voi mai vedea niciodată cu el... îţi promit.
Juri cu mâna pe inimă, juri pe viaţa ta?
Jur!
Fac un pariu cu tine.
Faci un pariu cu mine, pe ce?
Pe două bilete la meciul lui "Knicks", că recunoaşte imaginea.
Bine, accept, Crocker.
- El trebuie să fie. - Da...
O să sun, doctore... da, mulţumesc.
Bună, am sunat acum puţin timp în urmă... am anunţat că venim.
Ah, da, am adunat lucrurile lui Greg.
Ah, nu sunt prea multe!
- Asta-i o treabă al naibii de rea, ştii? - Da.
Să găseşti un tip bun cum era Greg... nu e uşor.
Înţelegem.
Ascultă, dle Doyle, l-ai văzut vreodată
cu o femeie care arăta ceva de genul ăsta?
Ar putea fi una din zecile lui de femei.
Era un adevărat afemeiat.
Glumea cu toate clientele... dacă erau drăguţe.
Aş vrea să văd, registrul cu reţetele, vă rog, bine?
Chiar aici.
Vrei să citeşti câteva nume din "lista neagră" a lui Hallick?
Păi, Jan Warring, Lucy White, o dră Darren Webb...
Stai, stai aşa... Jan Warring...
are o reţetă pentru Diazapam, săptămâna trecută.
Oh, ea vine aici tot timpul...
frumoasă fată... dansatoare, cred.
Bine, bine, dna Webb... hei, tu aici nu conduci o farmacie.
Ci un birou de întâlniri.
Ei bine, aş putea să văd din nou acea imagine?
Da.
Sigur, ar putea fi cea de aici.
Aici... Lisa Walden.
Locuieşte la doar câteva blocuri de aici.
Şi-a ridicat reţeta de aici, săptămâna trecută.
Pentru ce e medicamentul ăsta ?
I se spune energizant psihic.
Este un fel de calmant... dar nu e atât de greu de suportat de sistem.
Previne să nu-ţi iei...
Ce?
Viaţa!
E o fată foarte liniştită.
Îmi amintesc că am vorbit şi eu de câteva ori cu ea.
Uite aici... reţeta i-a fost prescrisă de un doctor, Ralph Damon,
de la Belvue.
Ea a petrecut ceva timp acolo... cred că a fost în ambulator.
Bine, fă o listă cu numele
din acest registru cu reţete.
Vezi dacă pică pe numele din agenda lui Hallic.
O să-l sun pe locotenent, să îi raportez.
În regulă.
Acest doctor Damon, ai un număr de telefon de-al lui?
O să-mi verific carnetul de fişiere.
Ştii ce ar trebui să crească în asta?
Aceste plante mici de floarea soarelui, eu şi mama când...
când eram copil în Jersey...
Lisa...
Eşti bine?
Răspund eu.
Bună, dra Lisa Walden...
Da?
Dră Walden, sunt locotenent Kojak... de la poliţie.
- Pot să intru, te rog? - Poliţie?
Putem vorbi singuri, dră Walden?
El e vecinul meu, Joyce Harrington, practic, face parte din familie.
Joyce?
Aşa e, Joyce.
Ca pe un faimos scriitor irlandez, pe care probabil nu l-ai citit niciodată.
Mhm...
Mi-a făcut plăcere să vorbesc cu tine, Joyce.
Ştii, asta iubesc când e vorba de New York.
Vezi de afară aceste clădiri dărăpănate
şi când intri, găseşti o casă minunată.
Vreţi un suc de mere?
Îl ador!
E natural... nu-mi plac acei conservanţi chimici.
Joyce...
Mamă, haide, te rog!
Dră Walden, e pe aici prin zonă, o fată care vă seamănă izbitor.
Una pe care o căutăm în investigaţia noastră.
Se întâmplă aşa de repede.
Mă îndoiesc de asta.
Pe mine mă cauţi, locotenente Abia dacă ies.
Chiar nu-ţi pasă de mine.
Dacă nu era vorba de ea, nu ai fi rămas niciodată cu mine.
- M-ai părăsi... - Te rog, mamă!
Haide, mamă... ştii că nu e adevărat.
Hai să ne întoarcem în pat.
Haide!
Ei bine, e vorba de un bărbat pe nume, Greg Hallick.
E farmacist, la farmacia de la colţ.
Ştii, de unde îţi ridici reţetele.
Oh, da... ei bine e foarte plăcut.
Mi-a dat ceva săptămâna trecută.
De fapt, chiar am mers cu el la teatru alaltăieri seară.
Eşti sigură că nu a fost aseară?
Ai dreptate... aseară.
M-am culcat atât de târziu!
Nu primeşti ziarele, nu-i aşa?
Nu este niciodată plăcut.
Ştii, voi oamenii... vieţile voastre sunt atât de zbuciumate tot timpul!
Dră Walden... Lisa... Greg Hallick a fost ucis aseară...
înjunghiat.
Oh, nu... asta e o greşeală!
Înţelegi, ne-am dus la teatru.
Te-a condus înapoi aici după aceea?
Da... cred... trebuie că a făcut-o.
Greg este foarte atent.
Nu mă putea trimite singură acasă.
Poate că ai băut şi un pic cam mult lichior, sau ceva de genul.
Şi ai dormit până târziu.
Acum încearcă să-ţi aminteşti tot ce s-a întâmplat după teatru.
Dacă ai nevoie de mine, cheamă-mă.
Şi tu n-ai mers la el în apartament după teatru...
şi nu te-ai aplecat deasupra cadavrului.
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Asta nu e adevărat.
Nu... nu mă simt bine.
Asta nu mă face să mă simt bine deloc.
Îmi pare rău.
Uite, poate că dacă am merge până la secţie,
şi ai vorbi cu acest bărbat care a spus că a văzut pe cineva care seamănă cu tine.
Las-o în pace!
De ce toată lumea o ia de aici?
Joyce...
Nu mă auzi?
Ce faci?
Ai de gând să-mi aduci o cană de supă?
Eşti în regulă?
Nu mă auzi?
Sigur... nu-ţi face griji... totul e sub control.
Foarte dramatic, deci...
M-am înşelat, Frank, am luat asta din apartamentul Lisei Walton,
şi criminalistica a relevat un set perfect de amprente.
Şi se potrivesc cu cele luate de pe paharul de lichior din apartamentul lui Greg Hallick.
Aşa că am obţinut un mandat de percheziţie la ea acasă, acum câteva ore.
Creatura aia brunetă... l-a ucis pe Hallick?
Oh, nu ştiu, Frank!
Dar ştiu asta... că ambii, atât plasatoarea cât şi dl. Dean, au identificat-o.
Ştiu că a fost acolo când s-a întâmplat...
dar vorbind cu ea, pare să fi uitat
totul după ce a părăsit locul faptei.
Ceea ce nu o face nevinovată... ci doar bolnavă.
Unde este acum?
Oh, nu am vrut să o pun în camera de reţinere,
aşa că e cu agenta Donaldson, acolo, în camera de interogatoriu.
Dr. Ralph Damon a dispărut acum şapte săptămâni.
Şi judecătorul Crator a dispărut acum 40 de ani!?
Şi nimeni din familia mea nu a auzit o vorbă
de unchiul meu Patrick, dispărut încă din liceu!?
Da, bine, Damon... ăsta e cel despre care ai spus că i-a prescris Lisei reţetele.
Da, a plecat de la Belvue în weekend.
Fratele său a spus că a venit în oraş să facă nişte cumpărături.
Şi asta a fost ultima când l-a văzut.
Asta a fost acum aproape şapte-opt, săptămâni.
Dar cei de la "persoane dispărute"?
I-au luat urma la "Palmieri" , pe 5th Avenue, în ultima zi.
A luat o eşarfă de damă... cam pe la prânz.
Dă-mi să văd raportul ăsta.
Aha... a absolvit Universitatea Columbia, nouă ani de practică...
Mă gândesc că nu putea face niciodată ceva pervers.
Pur şi simplu s-a evaporat, nu?
Am vorbit cu dr. Kirk.
Ea i-a preluat toate dosarele.
E dispusă să vorbească despre Lisa Walden...
referitor la dosarul ei, dar până la un anumit punct...
etica profesională şi toate chestiile astea.
E în biroul ofiţerilor.
Iniţial, Lisa a fost admisă la Belvue
la cererea proprietarului ei.
Locuia în Brooklyn la vremea aceea.
Nu lucra, nu-şi plătea facturile, nu vroia să se mute.
Stătea pe o grămadă, în mijlocul podelei.
Mhm... nimic violent în comportamentul ei?
Dimpotrivă... era retrasă, pasivă...
Dr. Damon se pare că a petrecut mult timp cu ea.
Fetele atrăgătoare primesc întotdeauna atenţie, locotenente,
chiar şi într-o asemenea instituţie.
Da, spune-mi despre asta!
Ei bine, dacă a eliberat-o... cum a reuşit să o ajute?
Îi dăduse suficientă înţelegere şi încredere în sine,
pentru a încerca să o externeze.
Crezi că putea înjunghia un tânăr care a fost cândva agresiv cu ea?
Mă îndoiesc de asta.
Dr. Damon, nu a consemnat aşa ceva în notiţele sale.
Uite ce, doctore, poate vom afla
că nu l-a înjunghiat pe cel cu care s-a întâlnit.
În acest caz, trebuie să fi fost martor la comiterea crimei...
oricum, asta e foarte probabil.
Asta e treabă de doctor, nu de detectiv.
Adică, ce să fac... să o pun sub supraveghere
şi să îmi blochez trei detectivi?
Nu.
De ce nu o iei înapoi la Belvue?
Să vezi dacă o poţi face să vorbească, bine?
A trecut printr-un şoc acolo, locotenente.
Nu pot să vă promit nimic... nu în câteva săptămâni.
Ei bine, nu am săptămâni.
Nu cu acest criminal în libertate.
Bine, doctore, mulţumesc!
Oh, da, şi poftim... încearcă una din astea.
Eşti o "epavă psihică".
Hei, ce crezi că ar spune căpitanul,
dacă aş avea câteva din astea, atârnând prin biroul meu.
Glumeşti? Probabil că te-ar atârna şi pe tine acolo, alături de ele.
Da, sunt detectivul Saperstein.
Kojak sunt, ce aţi găsit?
Ei bine, locotenente, la o primă verificare, locul pare curat.
Acum, vrei să verificăm la sânge?
Nu, locul e curat?
Da, e curat.
O voi trimite acasă.
I-ai spus că o eliberezi?
Frank... fata e bolnavă... adică e plecată rău!
N-ar fi putut niciodată să împlânte cuţitul atât de adânc în victimă.
I-a penetrat în os, Frank.
La naiba, asta înseamnă o forţă destul de mare.
Dă-mi doar câteva zile...
O să încerc să mă apropii de ea... să-i fiu confident, precum doctorul.
Da, asta ar putea-o ajuta să-şi deblocheze memoria.
Mhm?
Mulţumesc, ofiţer Donaldson.
Nu înţeleg cum puteţi lucra în acest loc.
Pereţii sunt ca la spital.
Mhm-hm!
Ei bine, atunci fă-mi o favoare.
Ia-l pe unul dintre oameni mei să te conducă acasă.
Şi apoi, o să mai trec eu pe acolo,
şi, poate, o să-mi dai câteva idei privind zugrăveala, toate foarte neoficial.
Ce spui?
În regulă.
Sunt nebuni, mamă... i-au percheziţionat apartamentul.
Ei cred că ea a făcut ceva rău.
Au luat-o de acasă... toată ziua.
Acest Kojak... acest locotenent, el e de vină.
De ce tragi cu urechea... de ce o spionezi,
dar nu o scoţi niciodată în oraş?
Ce este în neregulă cu tine?
Ce fel de dragoste e asta?
Fac lucruri pentru ea... tot felul de lucruri.
Ca şi cum le-aş face pentru tine... asta e dragoste, nu-i aşa?
Dar niciodată nu ai putut să i-o spui răspicat.
Toată lumea o spune răspicat... asta e prea simplu.
Trebuie să fii atent.
Ascultă... ştii cum e, întâi vă căsătoriţi...
trăiţi împreună, şi chiar staţi nedespărţiţi tot timpul.
Înţelegi, eu şi Lisa... suntem foarte apropiaţi.
Ştiu totul despre ea.
Cum să o ajut când are probleme.
Astfel, nu ne stânjenim unul pe celălalt... ca noi doi.
Întotdeauna ne stânjenim unul pe celălalt.
Mamă?
Vă place ceaiul?
Aaaa... încearcă asta!
E ceea ce numim miere grecească. S-ar putea să nu-ţi placă gustul.
Ştii, albinele greceşti... se hrănesc cu cimbru.
Îi dă un gust cu adevărat special.
Încearcă asta.
Mulţumesc!
Pot să îmi scot pălăria şi haina?
Cumperi multe lucruri de la "Palmieri"?
Abia dacă cumpăr câte ceva.
De ce?
Această eşarfă... e frumoasă.
Psihiatrul meu mi-a dat-o.
Oh, chiar aşa?
Când?
Dr. Damon a venit aici în vizită de câteva ori.
Doar pentru a vedea cum mă simt. El mi-a dat-o ultima dată când a fost aici.
A fost o vizită profesională?
Păi, ceva de genul!
Mi-a sugerat că ar trebui să mă întorc la Belvue...
doar pentru un timp... pentru unele terapii chimice.
Uneori cad în depresie.
Oricum, nu am vrut.
Şi cred că eşarfa a fost o ofrandă de pace.
Ca să ştiu că era cu adevărat prietenul meu, şi că va rămâne alături de mine.
Ce crezi despre întoarcerea acolo?
Dacă el insista, trebuia să o fac.
Chiar a vorbit şi cu Joyce, să aibă grijă de apartament.
Ei bine, niciodată nu l-am mai văzut de atunci.
Joyce... e vecinul de alături.
Adică, el a vorbit cu doctorul când ţi-a adus eşarfa?
Mhm-hm, după ce el a părăsit apartamentul meu.
Ce este asta?
Oh, încearcă asta... cred că-ţi va plăcea.
Lisa, ştii, mi-ar place să-mi faci câteva din aceste plante agăţătoare,
pentru nepoata mea şi soţul ei... este prima lor aniversare.
Îţi place lichiorul?
Încerc să-mi amintesc...
L-am gustat pentru prima dată, exact seara trecută.
Greg mi-a dat aşa ceva în apartamentul lui.
În apartamentul lui?
Cred că da.
Dar am spus că nu am fost acolo.
Poate că a fost altundeva.
Ei bine, gândeşte-te la asta. Vorbim mai târziu.
Vrei să-ţi aduc nişte discuri cu Frank Sinatra, te deranjează?
Nu, orice vrei tu.
Chiar... devin confuză.
Doar... ia-o uşor în legătură cu asta.
Vorbim mâine, bine?
Poate că atunci nu voi mai fi atât de confuză.
La revedere, Lisa!
Hei, cum merge treaba cu Lisa Walden?
Ei bine, ne mişcăm, Frank.
Cel puţin a recunoscut că a fost în apartamentul lui Hallick.
Ce s-a întâmplat?
Acest dr. Damon, unde e, Frank?
Ei bine, tu să afli!
Uh-huh, tu să afli!
Ai lista cu nume de la farmacie?
Da, domnule.
În regulă, verificaţi dacă cineva putea să-i vadă pe Hallick şi Lisa în seara aceea?
Am prezentat poza lui Hallick pe aici... nimeni nu l-a mai văzut.
Nici măcar Joyce Harrington?
Adică, tipul din spate, cu mama bolnavă?
Nu. I-am arătat chiar eu acea poză.
Oh, da... uite că ridică o reţetă pentru mama sa, în fiecare săptămână.
E aproape pe fiecare pagină.
Şi nu l-a văzut niciodată pe Hallick la farmacie?
Nu.
Ştii, doctorul, a mers în apartamentul Lisei, să-i dea acea eşarfă.
Şi a vorbit cu Joyce Harrington.
Ceea ce înseamnă că Joyce Harrington e ultimul care l-a văzut pe doctor în viaţă.
Vreau să verifici toate camioanele
ce au transportat ceva din apropierea apartamentului Lisei.
Ce căutăm?
Află momentul exact în care doctorul a fost văzut ultima dată în viaţă...
şi apoi află dacă au existat nişte ridicări,
de lângă apartamentul lui Joyce Harrington.
Ridicări de ce?
Ceva suficient de mare, pentru a ascunde un cadavru.
O să trec pe la Lisa... şi...
Grasu'...
te-ai aşezat pe discul, "Ol' Blue Eyes"!
Dacă te străduieşti suficient, poţi băga un cadavru şi într-o cutie de pâine.
Eşti un vampir, nu ştiu cum de ai întotdeauna o plantă verde!
Da, sigur!
Lisa?
De unde ai venit?
Cerule, e nevoie să-ţi spun?
Oh... ţi-am cumpărat albumul lui Frank Sinatra.
Vrei să vii înăuntru şi să vorbeşti cu mine?
Sunt speriată. Îmi amintesc lucrurile.
Te poţi baza pe mine.
Miller Trucking?
Da, pot să vorbesc cu dispecerul, vă rog?
Bună... sunt detectivul Stavros... secţia Manhattan Sud.
Observ că nu sunteţi prea departe de o adresă,
str. West 46th... nr. 660... numele expedierii e Harrington.
Vreo şansă să fi făcut de acolo vreun transport, în urmă cu şapte săptămâni?
Despre ce a fost vorba, Harrington?
Mă duc acasă, dle Miller. Nu mă simt bine... mi-e rău.
Cum adică, te duci acasă? Nici măcar nu e prânzul.
Mă duc şi basta!
Ascultă, aşa, du-te... pleacă, aşa Harrington.
Da...
S-a întrerupt... tu eşti tipul cu care tocmai vorbeam?
Da, bine, e în regulă. O să-ţi spun de la capăt.
Mamă?
Nu ar trebui să te uiţi în lucrurile mele, mamă.
Îmi pare rău, îmi pare atât de rău!
A trebuit să mă ocup de fiecare lucru în parte... înţelegi?
Am făcut ce trebuia.
Tu ar trebui să ştii cel mai bine.
Asta nu e cea mai grozavă viaţă din lume.
Era pe canapea cu tine.
Şi apoi s-a ridicat.
Oh? Pentru ce?
Nu ştiu. Nu-mi amintesc.
Mă doare capul.
Hei... ascultă, Lisa!
Eşti o fată frumoasă.
Faci lucruri frumoase.
Eşti înconjurată de viaţă... uită-te la aceste flori
şi plante şi... oh, chiar şi la Thedra, cea de acolo...
marele tău cântăreţ.
Şi urăsc să vorbesc cu tine despre moarte.
Dar trebuie să ne ferim oamenii să fie răniţi.
Trebuie să înţelegi cât de mult urâm să afectăm o altă viaţă.
Înţelegi?
Aşa că rămâi concentrată la el. Este important.
Cred că a răspuns... cred că a răspuns la uşă... la sonerie.
Ai văzut cine era la uşă?
Nu-mi amintesc.
Nu era nimeni la uşă.
Atunci, nimeni l-a ucis pe Greg!
Nu este clar.
Uite, e sânge pe mănuşile mele.
Da, da, Stavros... Compania de transport Miller. Bine.
Uite, Lisa, trebuie să merg la vreo trei blocuri de aici.
Ar trebui să mă întorc în vreo 30 de minute.
Eşti în regulă?
Nu am vrut să-mi amintesc... nu de tine.
M-ai văzut.
Nu-ţi fie frică.
Totul se termină acum, Lisa.
Vino... uită-te la mama.
Indiferent ce mi-aş fi dorit să fac... nu o mai pot face acum.
Ai sunat la doctor?
E moartă.
Poate că nu... Cred că ar trebui să sunăm...
Nu, Lisa, nu vom mai fi despărţiţi niciodată.
Nici unul dintre noi... niciodată.
Este atât de simplu.
Joyce... e un detectiv... şi se va întoarce în orice clipă.
E un om bun.
Poţi vorbi cu el.
Să vorbesc cu el... oh, nu, ne putem descurca mai bine de atât.
Vom scăpa de el.
Dar poliţia... te vor ucide, şi atunci nu vom mai fi prieteni.
Nu te poţi lupta cu ei... nu poţi!
Nu pot?
Ei bine, ai spus că e urgent, aşa că...
Aşadar, el dl. Miller, patronul companiei.
Îşi aminteşte că a spus unuia dintre şoferii săi
să facă o ridicare de pe str. West 46th Street, nr. 662.
Asta a fost la doar două zile, după ce dr. Damon a dispărut.
Dar nu găsesc documentul.
Numele lui era... Smith, sau Woods,
sau ceva de genul ăsta... ceva simplu.
Trebuia să fie aşteptat în faţa clădirii.
Dispecerul meu ar putea şti mai multe despre ordin, dar a plecat astăzi.
Ei bine, numele era cumva Harrington?
Nu, nu, nu, nu, nu... voi le amestecaţi, băieţi!
Harrington e numele dispeceratului.
Joyce Harrington a fost dispecerul tău?
Da, da, ştiu, e ciudat, dar... pleacă la 9 fix.
Dacă nu cumva pleacă mai repede... mama lui e bolnavă.
Sigur, s-a strecurat afară, după ce a comandat transportul.
Şi a mers la clădirea din apropiere, să-şi ridice cadavrul.
Nu, nu, nu, butoiul cântăreşte o tonă.
E plin cu faianţă.
L-am depozitat undeva în subsol.
Să aruncăm o privire.
Ne întâlnim înapoi la Lisa.
Kojak, sunt cu Joyce, mama sa a murit. Vino acolo. Lisa.
Lisa! Lisa!
Ce e cu acest sac de plastic... faianţa are scurgeri?
Lisa...
Locotenente... l-am prins.
Aici în spate.
Să vedem dacă pot scoate chestia asta fără să te rănesc.
Aşa uşor!
S-a terminat, gata cu zidurile de cărămidă în afara ferestrei.
Ştii... am nevoie de tine să-i faci un mileu din macrame, nepoatei mele.
Bine?
Locuieşte în Jersey, ştii, e ca la ţara.
Lisa?
Nu, Lisa...
Traducerea şi adaptarea Virgil G.N.
Sincronizarea Okid