KOJAK
Traducerea, adaptarea şi sincronizarea Virgil G.N.
Sezonul 2, Episodul 1 Crimele din Chinatown Partea I
PIZZERIA "CALABRIA"
O splendidă achiziţie, dar acum vă puteţi relaxa, domnilor.
Preluăm noi de aici.
Următorul...
Cine mai vrea să-şi rişte viaţa pentru un ban.
Kellen? Ţi-e rău, puştiule?
N-am mai văzut pe nimeni murind, până acum.
N-ai mai văzut nici atât de mulţi bani.
Crede-mă, îţi vei cumpăra o mulţime de lucruri şi uiţi asta.
Hei, locotenente, care e treaba cu sirena?
Dacă eu mă pot trezi la 6 dimineaţa, la fel poate şi restul Manhattanului.
Locotenente, el e cpt. Boyle, de la sistemele de alarmă.
A fost primul la locul faptei.
De parcă nu l-aş cunoaşte.
Înainte să se întoarcă la hârţoagele lui, eu şi Danny am lucrat la secţia 29.
- Cum merge treaba, irlandezule? - Nu mă pot plânge, Theo.
Ei bine, poate un pic, că altfel nu ai fi aici.
- În regulă. Spune-mi despre asta. - Păi, trecuse de miezul nopţii, da?
Deci, cam pe la 4:30, am primit un semnal de la Calabria,
că o să deconecteze alarma.
Este un cod potrivit, aşa că noi oprim alarma sonoră
şi o reconectam când reprimim semnalul.
Însă, o oră mai târziu becul verde încă e aprins.
Asta e un pic cam neobişnuit, chiar şi pentru Calabria.
Deci, doar ca să mă asigur, am venit aici.
Şi am găsit, ceea ce se vede.
Unul ţeapăn pe jos, cei doi de aici, legaţi,
şi seiful gol.
Am anunţat echipa ta, apoi l-am sunat pe clientul nostru.
Vince Karabian?
E un mafiot din organizaţia Crespi.
Ei, haide, Theo, e clientul meu!
Pentru mine e doar un restaurator de succes.
Sigur, şi pun pariu că Anastasia ştia să-şi aleagă bărbierul potrivit!
Oh, cine spune că au lucrat curat?
Este tăiat. Nu e o lucrătură fină, e forţă brută.
Ei bine, orice o fi fost, au luat lucrul după care au venit.
Vrei, te rog, să-i iei o declaraţie căpitanului Boyle?
Şi dacă încearcă să-ţi spună că nu ştie cum,
doar reaminteşte-i că mi-a luat un an să-l învăţ termenii de specialitate.
Mi-a făcut plăcere să te revăd, Danny.
Neoficial, sunt pregătit să spun că e mort.
Cauza probabilă, rană de glonţ.
Intrare anterioară, ieşire posterioară, traiectorie orizontală.
- Exact prin inimă. - Nasoală treaba!
- Prieten de-al tău? - Nu sunt toţi?
Buddy Crowder, un om bun la toate, departe de modul său de operare.
Manny "Fără nas" Gagliano, un alt cetăţean model.
Şi celalat e o faţă cunoscută.
Da, Nino La Rocca, e precum un pelerin în Orientul Mijlociu.
Lucrează pentru fabrica de mezeluri. Vrei să vorbim cu el?
Nu. Poate să aştepte.
Hei, Vincente!
Se pare că ai ceva daune.
Care e prejudiciul, campionule?
4801,73 dolari.
Vrei să mai repeţi o dată?
Ei bine, există chitanţe, registre.
Verifică-le.
Hei, nu vorbesc despre cât de multe pizza pepperoni ai vândut aseară.
Ăsta e mărunţiş.
Oricine a intrat în seiful ăla, ţi-a luat nişte bani negri.
Vrei să-ţi rezolv treaba asta, sau nu?
Ce bani negri? Nu ştiu de niciun ban negru, locotenente.
Sunt în afacerea asta cu restaurantul.
Acum eşti.
Ne plimbam. Nino, Buddy şi eu treceam pe alee,
când am văzut o lumină în birou.
Am observat că uşa din spate era deschisă.
Ei bine, fiind cetăţeni cinstiţi, cu respect faţă de lege şi autorităţi,
eu şi prietenii mei am hotărât să verificăm.
Ei bine, fiind cetăţeni cinstiţi, cu respect faţă de lege şi autorităţi,
eu şi prietenii mei am hotărât să verificăm.
Cu mare precauţie, am intrat,
în speranţa că îi vom surprinde şi îi vom copleşi pe hoţi.
Spre regretul nostru, a fost invers.
Bietul Buddy! Brav, ca o inimă de leu!
Care acum nu mai bate.
I-ai putea descrie pe atacatori?
Oh, s-a întâmplat atât de repede, dle ofiţer, erau trei tipi solizi,
mascaţi şi cu pistoale.
Da, ai dreptate. Nu aveai cum!
În regulă, verifică-i în cazier şi la urmăriţi, bine?
Şi dacă sunt curaţi şi nu-i revendică nimeni, trimite-i acasă.
- Ce părere ai? - Da, ce părere am!
Cred că cei trei amicii, uşă de biserică ai noştri, "se plimbau la lumina lunii".
Apoi au venit alţi trei şmecheri,
şi i-au pus pe liber, asta cred.
Da, asta cred şi eu.
- Da? - Da.
Minunat! Acum dovedeşte-o!
Trebuia să-l ucizi?
Ai fost şi tu acolo, ce crezi? Vrei nişte tăiţei?
Să spargi un seif...
e ceva.
Dar să omori, asta ar putea crea o mulţime de probleme.
Câteva rânduri la pagina cinci, la decese!
- La asta îi spui tu problemă? - Nu asta e ideea.
Care e ideea, Nino? Crowder îţi era prieten atât de apropiat?
El m-a băgat în organizaţie.
Şi tu i-ai recompensat acest gest minunat, vânzându-l.
Poftim.
Asta îţi va împăca conştiinţa, cumpără-i nişte crini.
- Ce ar trebui să fie? - Partea ta, desigur.
Partea mea e de 50%, şi au fost cel puţin 80.000 în seiful ăla!
98,643, ca să fiu mai exact.
Şi aici sunt zece mii. Zece!
Eu v-am dat pontul. Am riscat pentru voi.
Dacă Don Cheech descoperă vreodată că l-am trădat, o să mă lichideze.
Crezi că aş risca asta pentru nişte nenorocite de 10 mii?
Haide, Nino! Ţi-ai trădat prietenul.
De ce să te aştepţi la mai mult de la noi?
Sora ta ştie, despre ţeapa pe care mi-o dai?
Întreab-o.
Tu...
ai putea să-mi dai 15.000.
Sunt dator deja 8.000.
Nu e ca şi cum nu ai avea ce mânca, ai o halcă din Chinatown.
Ai auzit asta?
Dacă îţi dau din partea mea, crezi că o să ai ce mânca?
Numai un nenorocit îi dă în primire pe ai lui.
Acum cincizeci de ani...
ai tăi au exercitat un şovinism contraproductiv nebun.
Şi-au mărit în mod sensibil teritoriile de influenţă,
pentru a-i subjuga pe afro, pe hispanici, englezi şi evrei.
Şi ca urmare a acestei politici inteligente,
ei deţin astăzi conglomerate de multe miliarde de dolari.
Voi nu aveţi probleme. V-am lăsat în pace, nu-i aşa?
Sigur.
Pentru că ne-aţi crezut nedemni de a fi exploataţi.
Ah, ai noştri sunt neliniştiţi, Nino.
Un produs secundar inevitabil al claustrofobiei etnice.
Pe str. Mulberry, mâţelor grase, le ajunge cât au supt.
Acum e rândul nostru.
- Numeşte-l impuls teritorial. - Sunteţi nebuni!
Cu toţi.
Preluaţi conducerea?
Vă depăşiţi zonele de influenţă.
Dacă suntem atât de nebuni, de ce te-am lăsa să pleci de aici cu 10.000 de dolari?
Bine.
M-aţi convins!
Nu pot face nimic în privinţa asta.
Poate că puteţi să ieşiţi din zona voastră.
Dar, dacă mi-ai fi dat o parte cinstită...
te-aş fi putut pune în situaţia
de a da jos Calabria, la fel de simplu...
ca bună ziua.
Dă-ţi palme, Sammy...
ai avut o treabă bună în mână...
şi i-ai dat cu piciorul, puiule!
Ai dat-o în bară!
Nu, Nino!
Tu tocmai ai dat-o în bară.
- Salut, Gil! - Căpitane!
Căpitane, îl cunoşti pe sg. Geno Polucci, de la divizia de informaţii?
Serg. Geno Polucci de la Biroul de Criminalitate Organizată, cpt. Frank McNeil.
- Sergent. - Căpitane.
- În legătură cu uciderea lui Crowder? - Mmm!
Şi, la naiba, poate reuşim să aflăm ceva.
O să-l las pe sergent să ne pună la curent cu cazul.
Acum, explică-ne ca la copiii de grădiniţa, înţelegi?
Notează-ţi.
Şi ascultă cu atenţie, pentru că vorbeşte ciudat. Este italian.
Am înţeles.
Bine, pentru început, să aruncăm o privire la vechiul nostru prieten Vince Karabian.
E un prinţ al coroanei, în partea de vest.
Fost bodygard în cluburi de noapte,
destul de inteligent pentru a se căsători cu fiica şefului.
E unul cu reale posibilităţi, aşa că staţi cu ochii pe el.
Astăzi e în afacerea cu pizza. Mâine, lumea întreagă.
Desigur, există un mic impediment în calea ambiţiei lui Karabian,
şi acesta e socrul său, Joseph Crespi.
Acum, dacă-l ţii închis pe Crespi într-o cameră câteva săptămâni,
sunt şanse ca el să se gândească cum să-i ia afacerea.
Creierul lui e consilierul său, Nathan Davidoff.
D-A-V-I-D-O-F-F.
Se pronunţă, Davidoff.
Bine, hai să traversăm oraşul. Aici îl avem pe Frank Scalisi.
Cunoscut efectiv sub numele de "Don Cheech".
Acum, aşa cum Genoa e pentru salam, acest Scalisi e pentru crima organizată.
Om de stat, politician,
mareşal pe câmpul de luptă, precum Garibaldi.
Acum e la pat.
Dar rechinul ăsta bătrân face mai multe afaceri dintre patru pereţi,
decât o grămadă de prostituate.
Consilierul său, Ruby Kabelsky, e cel care vorbeşte.
Dar transmite ordinele lui Cheech.
În dreapta, Terry "The Enforcer" Fitzgerald, garda de corp personală a lui Scalisi.
E genul liniştit.
Îi scoţi vorbele din gură cu cleştele.
Desigur, el nu trebuie să spună prea multe.
Înainte de a împlini 21 de ani, a dat mai multe lovituri decât Hank Aaron.
Acest maimuţoi zâmbitor, e Louis "Grasu'" Giancana.
Nepotul preferat al lui Don Cheech şi moştenitor al dinastiei Scalisi.
Aici jos, sunt trupele, infanteria.
Nino La Rocca,
Manny "Fără Nas" Gagliano şi tumultosul Buddy Crowder,
trei simpli executanţi, care îşi croiesc un drum în viaţă.
Ei bine, asta e securitatea pe care o au.
Mafiotul are grijă de oamenii săi, nu?
Ei primesc săptămânal nişte bani şi din când în când, o sumă suplimentară,
ca să spargă câteva capete.
Dar sunt mărunţişuri. Resturi de pe masă.
Îi văd pe şefii lor care se învârt pe acolo
în hainele lor de 500 dolari din mohair, bronzaţi frumos în Florida,
şi le vine o idee.
Şi ce fac ei? Aceşti măscărici?
O a doua sursă de venit. Caută o lovitură în afară.
Când găsesc ceva şi le place, se duc la locotenent.
Dacă lui îi place, raportează mai sus până când ajunge la Cheech.
Cheech o analizează.
Dacă crede că nu se merită, o respinge.
Dacă îi place... pune mâna pe telefon şi dă ordinul
şi fără măcar să ridice un deget,
primeşte 60% din pradă.
Spui că Don Cheech ştia despre lovitura de la pizzerie?
Că el a autorizat-o?
Sigur că ştia, Frank.
Crezi că aceşti nemernici au intrat de capul lor?
Ar fi avut capul unde le stă picioarele.
Da, dar să aprobe o lovitură asupra proprietăţilor lui Crespi,
asta e o invitaţie pe faţă la un război între bande.
Acum este, dar nu au ştiut asta. Aveau cheia de la alarmă.
Aveau codul. Ce putea merge prost?
Singura cale prin care Karabian ar fi putut afla despre asta,
era dacă ar fi lăsat un autograf.
Eşti bine, Don Cheech ştia.
Şi exact aşa a procedat,
dacă aceşti trei idioţi liber-profesionişti erau prinşi,
s-ar fi făcut că nu ştie nimic.
Bine, dacă tu îţi poţi imagina atât de multe, la fel poate şi Crespi.
De ce crezi că suntem cu toţi agitaţi?
Stăm pe o bombă, Frank.
Vezi, acum e mişcarea lui Crespi şi el ştie că ginerele său stă la cotitură.
Nu vrea să sune adunarea trupelor, pentru că, la urma urmei,
armata lui Scalisi o depăşeşte de trei ori pe a sa.
Dar trebuie să facă ceva.
- În caz contrar, este o ţintă vie. - Dar Don Cheech, care e misiunea lui?
O presupunere?
O să-l bată pe Crespi la puncte, cerând o întrevedere.
Vor discuta, prin cei doi consilieri, la un espresso şi o focaccia.
Dacă merge bine, iţi poţi lua zi liberă.
Dacă nu, aceşti oameni mândri, aceşti sicilieni,
vor aplica ce au învăţat din moştenirea lor siciliană.
Crespi poate că e partea vătămată, nu?
Dar dacă nu îi lasă lui Don Cheech o portiţă să-şi salveze onoarea,
poţi spune adio şi un praz verde!
Vă transmit felicitări, din partea lui Don Crespi!
Vă doreşte viaţă lungă.
Viaţă lungă, am deja, consiliere.
Ar trebui mai bine să-mi ureze să câştig premiul întâi la un concurs de dans.
Mulţumesc! Mulţumesc mult!
Este...
este surdo-mut.
Dar ca oricărui om care te ţine în viaţă,
nu strică să-i mulţumeşti.
Şi ce dacă nu poate auzi?
Poate că aude Dumnezeu.
Din câte îmi amintesc, vreţi şi lămâie?
Şi două de zahăr, vă rog.
Încearcă focaccia. E de la brutăria mea.
Aşadar...
Nathan Davidoff...
îmi aduci o reclamaţie.
Cu tot respectul, Don Scalesi, tu ai început.
Nu contează cine a început! Te afli aici!
Te voi lăsa să-mi spui câteva vorbe.
Prea multă vorbărie mă extenuează.
Nu văd nici un motiv pentru o discuţie prelungită.
Problema e simplă.
Ne-am întâlnit cu toţii din cauza regretatului
incident de noaptea trecută.
Un incident extrem de deplorabil,
care doar acum o oră, i-a fost adus la cunoştinţa dlui Scalesi.
Este, desigur, foarte de dorit de a evita orice vărsare de sânge,
din cauza imprudenţei
încălcării tratatului de către trupele de sub comanda sa.
O încălcare pe care nu a autorizat-o şi nici nu o aprobă.
Don Crespi va fi foarte mulţumit să audă asta.
Spune-i lui Joe...
spune-i din partea mea, că puştii...
făptaşii...
vor fi pedepsiţi.
Jur asta!
Deşi consideră că nu e vina lui,
ca o chestiune de onoare, Don Scalesi insistă
pentru restituirea totală a banilor luaţi
de la pizzeria "Calabria".
A fost joia.
Mă gândesc că Vince a ţinut...
80, poate 90 de mii, cash, nu?
184.000 de dolari şi ceva mărunţiş.
Şi mărunţiş?
Eşti sigur că nu ai uitat nimic?
Ei bine, a mai fost distrugerea seifului, bineînţeles, şi covorul.
Plăteşte-l!
Încă ceva, consiliere.
Un cadou de la mine pentru Don Crespi.
A ajuns chiar în această dimineaţă, de la Monteregio.
Un cadou de la o verişoară îndepărtată.
Ea nu ştie că nu am voie, dar Don Crespi,
are o constituţie de fier.
Fie ca el să se bucure de marţipan...
şi să fie sănătos.
Multe mulţumiri, Don Scalesi!
Mă descurc şi singur, mulţumesc!
Întotdeauna cu plăcere, Nate. Ciao!
Ce spui de ticălos?
Ştie că nu o putem dovedi, aşa că ridică preţul!
Prostule!
Ştii cât m-a costat spargerea asta?
Ştii în cât timp trebuie să-i recuperez
de la o marionetă ca tine?
Nici nepoţii mei nu vor trăi să apuce ziua asta.
Singurul motiv pentru care nu eşti încă
îngropat sub un strat de ciment,
e pentru că am fost destul de prost să aprob,
dar în New York, idiotule, eşti terminat!
Te trimit înapoi de unde ai venit.
Dă-i biletul de autobuz.
Oh, mulţumesc, maestre!
Scoate-l de aici...
înainte să mă răzgândesc şi să ridic o clădire pe el.
Cum rămâne cu termita cealaltă?
La Rocca? Nicio vorbă.
Nu s-a prezentat astăzi la lucru.
Atunci bănuiesc că ştim cine a trădat.
Fă-i un contract.
Pune un preţ mare pe capul lui.
Fabrica de cârnaţi "LA SCALLA ITALIAN"
Dle La Rocca, nu arăţi prea frumos.
Oricine a făcut-o, trebuie că a vrut să transmită un puternic mesaj de seriozitate.
Nu obţii rezultate, dacă dai semne de slăbiciune.
Oricum, e mort de mult timp.
- Ce ai găsit? - Urme de tragere, în cea mai mare parte.
A intrat cu Big Ed Dvorcek în districtul Tenderloin din Chicago,
a dat o lovitură la Joliet, s-a îndreptat apoi spre est,
unde a dat alte lovituri acum vreo patru luni.
Buddy Crowder l-a băgat în organizaţia Scalesi.
L-a băgat în afacerea cu cârnaţi, fără nicio experienţă anterioară.
- Ai văzut destul? - Glumeşti?
Doar o să beau în loc să mănânc, timp de o lună.
Mi-a ajuns.
- Don Cheech deţine locul ăsta? - Pe Autorizaţie scrie "Amelliolauro".
"Fort Hamilton Savings and Loan" ( Fort Hamilton Economii şi Împrumut.)
Şi Don Cheech este "Fort Hamilton Savings and Loan"
Locotenente?
Măcelarul care a găsit cadavrul în această dimineaţă, numele său este Piaggio.
- Se pare că tocmai a dat afară micul dejun. - De trei ori.
Spune că mortul nu era acolo noaptea trecută când a plecat.
- Vrei să vorbim cu el? - Nu. Poate mai târziu.
- Ai o adresă de-a mortului? - Da.
Un apartament la ultimul nivel al unui bloc cu patru etaje.
Da. Thompson Street, nr. 102. La câteva blocuri de aici.
Bine, trimite nişte oameni să verifice.
În regulă.
Au depăşit linia de demarcaţie a zonelor de influenţă?
Ei bine, sergent, tu eşti expertul. Luminează-mă.
E doar o provocare, sau cineva începe al treilea război mondial?
Îmi doresc să fi ştiut. Nu se ştie nimic pe străzi.
Cine ştie? Poate că avem nevoie de mai mulţi ochi.
Gino, crezi că poţi să implici Biroul de Crima Organizată într-o supraveghere totală
a lui Don Cheech, Crespi şi consilierilor lor?
Ştii cât va costa? Deja am intrat în bugetul următor.
Ei, haide, Gino, vrei?
Vreau să zic, ai fost şi tu 16 ani în poliţie, nu?
Trebuie să ai vreun om acoperit, îngropat pe undeva.
Ştii pe cineva cu lipeală prin centrul oraşului?
Aveam... pe cineva acoperit, dar îl ţineam pentru mine,
pentru "o zi ploioasă" (un caz important).
Şi asta ce-i, roua dimineţii?
Ţine.
Aştept să mă suni! Mişto!
Şaisprezece angajaţi de la Fabrica de Mezeluri "La Scala", audiaţi.
Consensul este unanim, sunteţi pregătiţi?
Nino La Rocca.
Liniştit, harnic, trăieşte curat, inimă pură,
mai catolic decât papa, câştiga şi el un ban cinstit.
Oh, da! Sigur!
Iată un element captivant.
Manny "Fără Nas" Gagliano, toate informaţiile disponibile
sugerează că nu e cunoscut locul unde se află.
Da... am putea să nu mai alergăm atât
şi să dăm un anunţ premium,
"Vino acasă, Manny. Totul e iertat, puiule".
Deci, ce credeţi, băieţi?
Poate să dăm sfară prin câteva baruri.
Am fost acasă la La Rocca, nimic.
Poate că stătea în altă parte.
Numai că asta ar fi ceva legat de asta, posibil.
Pelerinul nostru a avut o prietenă.
Ajută-mă!
Chinatown?
- Vă pot ajuta cu ceva? - Bună. Nancy Wong?
Da.
Sunt lt. Kojak. Secţia Manhattan Sud.
Oh, nu, nu, nu! Nu trebuie să apeşi soneria.
Nu e necesar, bunico.
Asta nu e o razie pe jocuri de noroc. Doar câteva întrebări despre o omucidere.
Jocuri de noroc, locotenente? Mă tem că nu înţeleg.
Da, sigur!
Şi ce se face acolo în spate, prăjituri?
Vorbeai de o investigaţie de omucidere.
Ce legătură are asta cu mine?
Da, ei bine cred că îl cunoşti pe unul, Nino La Rocca?
Da, îl cunosc pe Nino.
Aha, înţeleg! Deci el e mortul.
Nu pari surprinsă.
Cred că chiar nu sunt.
Unii bărbaţi au înclinaţie spre violenţă şi Nino era unul dintre aceştia.
Oricine putea să vadă asta.
- Ştii cine la ucis? - Nu, Nancy.
Speram să-mi spui tu.
De fapt, ne-am văzut doar de câteva ori, locotenente.
- De cel mult şase ori. - Când a fost ultima oară?
Duminică.
Am fost la Radio City Music Hall.
După aceea, Nino m-a dus la Gallagher pentru o friptură.
Păi, era cumva altfel, ştii, îngrijorat, confuz, ceva de genul ăsta?
Nu.
Dar cred că ştiu ce trebuie să cauţi.
Nino era un jucător, locotenente.
Paria pe cai.
Era ca o febră pentru el.
Deşi nu a spus-o niciodată, îţi pot spune că rămăsese fără bani.
Ei bine, în seara aceea la "Gallagher", eu am comandat un "Del Monico".
El a luat o salată.
A spus că nu îi era foame, dar eu ştiam mai bine.
Venind acasă cu metroul, l-am certat...
că ar fi trebuit să mergem undeva mai puţin costisitor.
Unde amândoi am fi putut mânca friptură.
"Nu-ţi face griji, puştoaico", a răspuns, "Barney o să mă îmbogăţească."
Barney?
Omul la care îşi plasa pariurile.
Barney "The Book", nu-i ştiu numele de familie.
Oh, Bramley!
Te-ai descurcat foarte bine, Nancy. Mulţumesc foarte mult!
Dacă îţi mai duci aminte ceva, ne găseşti în carte.
Nu în cartea aia, în cartea de telefon.
Mulţumesc!
Mulţumesc, surioară!
Cum ţi-a spus şi omul, te-ai descurcat bine.
Nu i-am spus prea multe?
Nimic ce nu ar fi putut să afle şi din altă parte.
Hei, trebuie să te las, trebuie să plec la muncă.
Lennie!
Ai grijă!
Hei, sunt băiat de băiat, îţi aminteşti?
I-am trimis o cutie de marţipan.
Mesajul a fost clar.
Nu ar putea exista neînţelegeri, nu?
A fost clar.
A fost clar şi, el ce face?
Mi l-a trimis pe unul ţeapăn!
În fabrica mea, agăţat printre cârnaţi.
Ţeapăn!
Nu ştim, Frank. Nu ştim sigur dacă a fost Crespi.
- Nu ştim cu certitudine. - Nu ştim?
Atunci cine a făcut asta, poţi să-mi răspunzi? Carabinierii?
Ar trebui să stau aici şi să suport această insultă adusă onoarei mele?
Spune-o direct, Frank.
Vrei satisfacţie, îţi vom da satisfacţie.
Vrei un număr de morţi, alege un număr.
Acum 30 de ani, nu mă gândeam de două ori!
Aveam oameni, aveam muşchi.
Puteam trece în partea de vest şi îi seceram ca pe un lan de grâu!
Acum trebuie să te gândeşti la afaceri!
Dacă e bine pentru afaceri!
Întreaga ţară este în recesiune.
Profitul nostru a crescut cu 20% faţă de anul trecut.
Nu are sens. Nu are sens!
Uită-te la asta. Uită-te la asta.
Nu pot să traversez camera fără să mă sprijin de braţul cuiva.
Dar sângele, sângele, sângele tatălui meu, fierbe!
Du-i un mesaj lui Don Crespi.
Spune-i...
că e absolut necesar...
să ne vedem faţă în faţă.
Franco, îţi jur pe tot ce am mai sfânt,
nu am avut nimic de-a face cu moartea lui Nino La Rocca.
Jur pe cruce!
- Trebuie să mă crezi. - Trebuie?
De ce trebuie să te cred?
De ce aş face aşa ceva? Pentru ce motiv?
Teritoriu?
Sunt mulţumit cu ceea ce am.
Să depăşesc comisionul?
Am suficiente probleme.
Pe strada 76, trebuie să plătesc protecţie portoricanilor.
Trei livrări de narcotice am pierdut, numai în această lună.
Marele Juriu a decis să mergem pe marele produs din nord.
Chiar în această dimineaţă, dr. Grossman mi-a spus că trebuie să fac o operaţie de hernie.
Cu toate aceste probleme, de ce aş avea nevoie de un război?
Ordinul... nu trebuia să vină de la tine.
Sunt oameni în linia a doua, avizi de putere.
- Ginerele tău, ar fi unul! - Vincente?
Dacă aş crede asta, fiica mea cea sacră pentru mine, ar fi deja văduvă.
Franco, ştiu că el mă aşteaptă la cotitură,
dar nu ar fi aşa de nesăbuit să spargă un seif şi să fure banii.
Franco, există o legătură sfântă între noi.
Nu vreau aşa ceva.
Uite, o să-ţi fac o propunere, bine?
O să pun într-o pălărie numele celor mai de încredere oameni ai mei.
Alege trei nume, oricare dintre ele, şi Franco, chiar dacă îmi sunt mai dragi
decât copiii mei, o să ordon executarea lor.
Dar...
dacă nu tu...
cine?
Cine?
Nu mişcaţi!
- Am protecţie! - Nu de la noi.
Puneţi portofelele pe masă.
Toată lumea, mişcă!
În regulă, toată lumea în dormitor.
Haide, haide!
Mişcă, mişcă!
Înăuntru!
Continuaţi să vă mişcaţi.
Mişcă!
Haide, intră acolo!
Nu şi tu, dle Giancana. Tu rămâi aici.
Ei bine, dle Giancana, treci în ladă.
- Intră acolo! - Nu cât oi trăi tu!
Cursa 9? Nu. Nu am nimic pe ea.
Cinci şi cinci. Aş putea să joc.
Bună!
Ştii care e problema cu cabinele de telefon, Barney?
Nu au nicio uşă din spate.
- Stai pe piciorul meu, Kojak! - Oh!
E piciorul tău? Am crezut că e un aligator.
E imitaţie.
Aligatorul e o specie în pericol, pe cale de dispariţie.
Ho, ho! Nu la fel de în pericol cum o să fii tu, dacă mai îmi spui, Kojak.
"Locotenent", de fiecare dată când îl aud, îmi transmite un fior pe şira spinării!
Permite-mi să te aud spunând, "locotenent".
Lo-co-te-nent.
Împreună.
- Locotenent. - Locotenent.
George!
- Cred că a înţeles. - Uimitor!
O să sun, poate că s-au întors cu ceva despre Gagliano.
Da.
Te-am prins într-un moment delicat, Barney?
Vrei să spui că preferi să mă întorc?
Oh, pentru Dumnezeu!
Ce-s astea, pariurile ilegale?
Nu, nu, nu, Barney!
Ai fost prins cu pantalonii în vine. Acum e cam nasol.
- Credeam că lucrezi la omucideri. - Da, sunt omul bun la toate.
Un pic din asta, un pic din cealaltă, uite aşa trece timpul mai repede.
Văd că trebuie să faci un pariu pe "Turkish Delight", în cursa a şasea.
"Aqueduct", nu? Ai reuşit să-l plasezi?
Încă nu. Ăsta era apelul pe care tocmai l-ai întrerupt.
Oh! Spune-mi despre Nino La Rocca.
Nu am auzit niciodată de el.
Ce faci?
Ştii ce s-ar întâmpla dacă ar răsufla treaba cu pariul pe cursa asta?
Fiecare client din oraş ar revendica un bilet câştigător.
Plasezi un pariu pe zi, ia să vedem, cât scoţi pe zi?
Oh! Acel Nino La Rocca!
- Da! - Sigur, sigur.
Acum îmi amintesc. Mare amator de pariuri
Fugea ca dracu de mine, înainte să-mi dau seama că nu are niciun ban.
Ce puteam să fac?
I-am vândut datoria unui recuperator.
Tipul ăsta îmi dă 50 de cenţi pe dolar, e mai bine decât nimic.
Care e numele acestui recuperator?
Louis Grasu'.
Giancana?
Ştii ceva, Barney? Eşti minunat!
Vreau să spun, de ce nu mai bine îl împuşti tu pe Nino La Rocca în faţă la Bronx Express?
Locotenente?
- Crezi în coincidenţe? - Da. Poate o dată pe an.
Păi, dacă-ţi place pizzeria lui Karabian, o să-ţi placă şi asta.
Mulţumesc, Kojak!
Locotenente.
Hmm! Cine te iubeşte?
Ce faci, chelule?
I-a pus la rotisor. Si nimeni, dar nimeni, nu vorbeşte.
Pui o întrebare, orice întrebare, primeşti un singur răspuns, "Vreau avocat".
Vreun mort? Vreun rănit?
Şeful pompierilor spune că nu există nicio îndoială că a fost incendiere.
Şi toţi au stat acolo şi s-au uitat, nu?
Nu au avut de ales, locotenente. Erau închişi în dormitor.
Cei de la descarcerare au trebuit să spargă uşa.
Şi asta e doar jumătate. Treaba devine mai bună.
Deşi se joacă într-un cazinou, nu e niciun ban pe nicăieri.
20 de oameni acolo şi nimeni nu are niciun act de identitate, cum se poate?
Nu are niciunul portofel. Ce spui de asta, locotenente?
O altă lovitură.
Bine, e vreun nume cunoscut pe lista asta?
O să-ţi placă asta.
Gerard Du Bois, "Franţuzul" e aici.
Bătrânul "Jerry Diamant", mare gazdă, unde e?
Chiar acolo.
Sigur! Continuăm să mergem la acelaşi croitor, nu?
De câte ori trebuie să-ţi spun?
Tipul ăsta scoate pistolul din toc foarte repede.
- Oh, bună ţie! - Bună, locotenente.
Bună, pe dracu! Acum spune-mi despre ăsta, "Franţuzule".
Ăsta nu e înregistrat. Cine e bancherul tău în această săptămână?
- Bancherul? - Vino aici.
Sunt eu, îţi aminteşti? El Greco (Grecul).
Obişnuiai să-mi dai unele informaţii.
Cine finanţează acţiunea?
Acţiune? Despre ce vorbeşti, locotenente?
Despre ce vorbesc? Vorbesc despre cazinoul ăsta, ca-n Las Vegas.
Hei, Theo, ai înţeles totul greşit.
- Sigur că da. - Serios.
Nu mă ocup cu jocurile de noroc.
Oricine ţi-a spus asta, cred că vrea să mă flateze.
- Desigur. - Serios.
Tocmai eram cu câţiva oameni, beam ceva, ne distram.
Vă distraţi!
Eraţi cu toţii în dormitor jucându-vă învârte sticla, când a început focul, nu?
Hei, spuneam şi eu!
Hei, "Franţuzule", cine te iubeşte?
Ştii, de 20 de ani stau după tine
şi tu tot încerci să mă convingi că eşti un biet nevinovat.
Eşti gata? Patru patru, deci calea grea, puiule!
Nu sunt minunat?
Zâmbeşte, puştiule.
În regulă, sunt două dube de poliţie neinscripţionate afară.
Pune-le la treabă.
Îi vreau pe toţi aceşti oameni duşi la secţie, unul câte unul.
Stabileşte un sistem de transfer, dacă trebuie.
La ce te gândeşti, comandante?
Nu vreau să comunice între ei, ca să-mi repete toţi aceeaşi poveste.
În acest moment, ştim doar doi jucători cunoscuţi.
Restul sunt toţi cinstiţi, soţii, soţii
de care sunt sigur în legătură cu implicarea lor.
Bine.
Le e frică să vorbească, pentru că se tem de scandal.
- Deci, să-i strângem un pic cu uşa. - Cum să-i strângem?
Ei bine... ei nu pot face dovada identităţii,
prin urmare, pentru noi, ei toţi sunt persoane neidentificate.
Le spunem că înainte să fie acuzaţi,
le facem recunoaşterea, îi amprentăm,
şi că avem nevoie de trei persoane pentru a-i identifica, înainte de a-i le lăsa să plece.
Le spui asta şi să vezi cât de repede se sparg.
Locotenente... uneori eşti atât de minunat, că aproape îmi vine să plâng.
V-am spus, dnă Giancana, îl avem soţul tău.
Cerem 250.000 de dolari, pentru întoarcerea sa în siguranţă.
Aveţi exact şase ore în care să scoateţi banii.
Veţi fi contactată mai târziu, în această seară,
cu instrucţiuni privind livrarea acestora.
Aici e locul?
Sunt. lt. Kojak, dnă Giancana.
El e detectivul Crocker.
- Am vrea să vorbim cu soţul tău. - Îmi pare rău, nu e aici în acest moment.
Sunt sigură că dl. Bishop v-a informat deja despre asta.
Da, a făcut-o, dar cred că tu ne poţi ajuta să-l găsim pe Louis.
Oh, chiar habar n-am unde e!
Poate dacă mi-aţi spune ce treabă aveţi cu el, v-aş putea ajuta eu.
Ei bine, e vorba despre Nino La Rocca, recent decedat.
La Rocca?
Nu, acest nume nu-mi e cunoscut.
Oh, este regretabil!
Având în vedere că moartea lui prematură
i-a lăsat soţului dvs o datorie de opt mii de dolari.
Moartea lui, ce i-a făcut soţul meu?
8.000.
Da, credem că lucra pentru mafie.
Asta ar însemna cam o mie de dolari pe săptămână.
Şi Nino La Rocca nu ar fi avut cum să-i plătească doar din salariu.
Scuzaţi-mă, locotenente, sper că mă înşel.
Cu siguranţă, sugeraţi că soţul meu e cămătar?
Dnă Giancana, aş prefera mai mult să-i spun, "strângător".
Louis Giancana, e un respectat producător de mobilă.
De asemenea, contribuie la o duzină de organizaţii caritabile,
e un credincios şi un tată devotat.
Este, de asemenea, veteran al războiului coreean,
decorat, şi cu o pensie de invaliditate de 10%.
Şi aduci jigniri un astfel de om, cu insinuările tale răutăcioase!
Eu? Unui soldat decorat, niciodată!
- Voi aţi putea? - Nu.
Dar îţi spun ce voi face.
Dacă nu-mi dai veşti despre bărbatul tău până diseară la şapte,
voi emite un mandat pentru arestarea lui.
Mi-a făcut plăcere să te cunosc!
Johnny, Johnny!
Cred că tocmai a dat norocul peste noi!
Şi sub acei ochelari, ea are o vânătaie cât un stadion.
Să-ţi spun ceva, fiule.
Nu s-a ales cu aia într-o încăierare în Pillsbury.
- Louie "Grasu"? - E iute la mânie şi mai iute la pumni.
Ar lovi-o şi pe bunică-ta, înainte să apuci să spui, "Fereşte-te".
Şi îţi mai spun ceva, tinere romantic!
Ai observat... acel băiat drăguţ dat în pârg, care radia de fericire
şi-a îndreptat cravata, înainte să ne însoţească la tânăra doamnă.
Ce îţi spune asta?
Înseamnă, ar fi trebuit să-l ascult pe tata
şi să intru în afacerile cu aluminiu.
Da, cam aşa ceva.
Poate că nu m-am făcut înţeles.
Vrei să repet asta?
Ţi-am spus. Nu am reuşit să strâng banii.
Un sfert de milion de dolari, ţi-ai imaginat că pur şi simplu i-aş putea împrumuta
din contul meu pentru cheltuieli casnice?
Dnă Giancana, nu-mi pasă de unde îi obţii! Doar, obţine-i!
Hei, nu te simţi stingherit, bine?
De ce nu-l lăsăm să plece? Am ieşit bine din jaful de la jocurile de noroc.
Tu numeşti asta retragere? Calvin, planificăm asta de o lună!
Vrei să te mulţumeşti cu mărunţiş!
- Dar nu poate obţine banii. - Putem obţine mai mulţi pe el.
Pierdem dacă îl eliberăm.
Nevastă-ta se joacă cu noi.
De ce ar face aşa ceva?
Curva aia! Curva aia nenorocită! Mă vrea mort!
Nenorocita aia mă vrea scos din afacere!
De dragul tău, sper că te înşeli.
Hei, ce vorbă mai e şi asta?
Deci, Michelle m-a lăsat baltă aici.
Nu e singura care poate plăti. Lasă-mă să-l sun pe unchiul meu, bine?
- Don Cheech va plăti răscumpărarea. - Îmi pare rău.
Nu face parte din scenariul nostru.
Mai bine îi acoperi gura la loc.
Luni, orele 15:45.
Aflat în misiune de supraveghere aeriană, elicopterul nostru a făcut această poză.
O întâlnire pe teren neutru între Scalesi şi Crespi.
Bine, sergent, tu eşti specialistul nostru pe supraveghere aeriană.
Fă-ne o analiză instant.
Crespi se pare că zâmbeşte uşurat.
Ori i-a dat ceva lui Scalesi,
sau din câte se pare, Crespi l-a convins.
Ei bine, dacă l-a crezut că nu e implicat, noi cu ce rămânem?
Cu factorul necunoscut. Ceva neautorizat de ei.
- O operaţiune pe cont propriu. - Împotriva şefilor?
Trebuie că şi-au pierdut minţile.
Nu, nu, nu! Nu vorbesc despre un război pe faţă,
vorbesc despre un război de gherilă.
Loveşte şi fugi, chestii de genul ăsta.
- Ce pot spera să câştige? - Ce? Bine, încearcă să gândeşti altfel.
Marţi, la două după-amiaza, trei mascaţi cu pistoale,
intră peste afacerea lui Du Bois.
Acum, conform descrierii a patru victime,
semnalmentele coincid cu gorilele care au dat jaful din pizzeria lui Karabian.
Deci, ce avem?
Ei bine, să mergem pe această bănuială.
Nino La Rocca... braţul armat al lui Louie "Grasul",
şi împreună cu ceilalţi doi tipi,
Crowder şi Gagliano, sunt implicaţi în lovitură.
Să presupunem că avem 100.00 în seif.
60.000 merg direct la bătrân, mai rămân 40.000.
Din moment ce trebuie să cedeze din bani,
Nino La Rocca nu se alege cu nimic.
Nu are cu ce să joace la curse. Deci ce face?
Îşi ia noi parteneri, unii din afară, renegaţi.
Cam aşa! Şi Nino La Rocca e lăsat cu buză umflată.
Continuă, mi se pare fascinant.
Restul îl putem specula, dar să spunem aşa.
Au lăsat câteva indicii generale.
Felul în care a fost găsit cadavrul lui Nino La Rocca, da?
Apoi, complicii lui.
Ei bine, ne-am distrat frumos la pizzerie.
Să încercăm din nou.
La Rocca spune, "Nu-ţi forţa norocul, partea mea nu e destul de mare."
Oricare ar fi cauza, s-au întors împotriva lui.
Şi atunci l-au mierlit.
Uite, trebuia să le dea cineva pontul şi adresa "Franţuzului"
Doar nu l-au găsit în "Pagini Aurii".
Înainte vreau să ştiu ce altceva aţi mai aflat,
ca să nu muncim în van.
Ce este, grasule?
Ţi-i aminteşti pe acei neidentificaţi ridicaţi de la "Franţuz"?
După ce le-am verificat identitatea
şi am restituit fiecăruia bunurile, a rămas ceva nepredat.
Şi există un nume pe banda interioară, "L. Giancana".
Louie "Grasul".
Cum a ajuns pălăria lui acolo?
Cred că îţi pot răspunde eu la asta, locotenente, dacă vrei să ieşi la o plimbare.
Da, mi-ar plăcea să merg.
CONTINUAREA... ÎN PARTEA A DOUA
Traducerea, adaptarea şi sincronizarea Virgil G.N.