Bună, d-le. Bine aţi venit în Saint Marie.
- Eşti emoţionat. - Eu ?
- Da ! - Deloc !
De-abia aştept să o văd.
Mătuşa Mary a fost întotdeauna mătuşa mea preferată.
Cum se face ?
Când eram mic şi părinţii mei trebuiau să îi ducă pe fraţii mei să joace rugby,
cricket sau alte jocuri cu mingea, ei mă lăsau cu mătuşa Mary.
Şi ce făceaţi ?
Doamne. Ce făceam, Florence ?
Dacă ploua, stăteam în casă şi rezolvam enigme din revista Puzzler,
jucam Battleships sau făceam puzzle-uri.
Mătuşa Mary mă lăsa mereu să fac marginile.
Şi era... bine ?
A.u sosit !
Mătuşă Mary !
Aici !
Humphrey !
Ce frumos eşti.
Lasă-mă să te privesc.
Nici tu nu arăţi prea rău, mătuşă Mary.
Întotdeauna spui ceea ce trebuie.
Da, desigur, Doamne.
Sergent detectiv Florence Cassell.
Florence, aceasta este mătuşa Mary.
- Mă bucur să te cunosc. - Ce mai faci ?
Bun venit în Saint Marie.
Deci, mătuşă, cum era Anglia când ai plecat ?
Frig şi întuneric ca dracu.
Mă simt ca şi cum nu am mai văzut soarele de luni de zile.
Pot să vă spun, aici e cu totul altceva !
Iată, am ajuns.
Acum, să vedem ce putem face mâine,
începem cu o excursie cu barca la reciful de corali.
Aşteaptă, este aici pe undeva.
Stai.
Aceasta este ? Da, aici... Doamne, asta nu e bine.
Humphrey.
Pot... eu doar...
Arată aşa,
dar fără supa de roşii.
Sau putem merge la muzeul romului,
care este şi el, în realitate, fără supă de tomate cum arată în această fotografie.
Dacă ai timp, vreau să văd totul.
Bine.
Da, pot comanda ceva ?
Doar un burger, chips-uri şi două sticle de bere.
Nu, mulţumesc. E grozav.
Am plecat, d-nă.
Dacă există ceva acolo, îl vom găsi.
Eşti sigur că e camera aceea de acolo ?
Da. Sunt sigură.
Ştiu, probabil crezi că sunt doar o femeie bătrână şi proastă,
dar sunt sigură că am auzit ceva.
Dumnezeule.
Ce ?
Ai dreptate.
E cineva acolo.
Traducerea şi adaptarea LuiGeluS @ SFZ <font color="
MOARTE ÎN PARADIS - Sezonul 5 Episodul 5 -
Dwayne, J.P., ce se întâmplă ?
Cred că a căzut de la balconul de sus, Şef.
Corpul prezintă răni, un traumatism la ceafă.
Totul e în concordanţă cu o cădere.
Şi mătuşa mea ? Ştie cineva dacă e în regulă ?
Ea este bine, d-le. Tocmai am vorbit cu ea.
Da ?
Da, dar ar trebui să ştii, că ea a asistat la moartea victimei
şi spune că nu a fost accident.
Este o crimă ?
Super.
Bine, Dwayne, J.P., analizaţi scena şi apoi chemaţi paramedicii să ia cadavrul.
Am o mătuşă pe care s-o interoghez.
Doamne, este pentru prima dată.
Mulţumesc, Freddie.
Mătuşă Mary.
Eşti bine ?
Sunt... sunt doar un pic speriată.
Freddie m-a ajutat.
Acesta este nepotul meu. El este detectiv inspector.
Freddie Hamilton, portarul de la hotel.
D.I. Goodman. Îţi mulţumesc că ai avut grijă de mătuşa mea.
Pot să te întreb ceva, d-le Hamilton...
Te rog. Toată lumea îmi spune Freddie.
Da, Freddie. Defunctul stătea la hotel ?
Da, am toate detaliile despre el aici.
John Green, stă în camera 33.
Se spune că a ajuns la hotel astăzi.
Aveţi o cameră rezervată pe numele de John Green.
Trebui să îţi spun ce am văzut, nu-i aşa ?
Da, da, desigur, dacă eşti în stare.
Desigur.
Am adormit.
M-am trezit când am auzit o altercaţie în camera alăturată.
Deci am coborât în camera de zi
şi atunci am crezut că am auzit ceva ce semăna cu un ţipăt,
ca şi cum săracul om a fost împins peste balconul său.
- Ai văzut cine l-a împins ? - Nu, nu am văzut, dar...
Imediat după aceea m-am dus în camera lui.
Ştii, cea de lângă mine.
Am bătut la uşă, dar nici un răspuns.
Aşa că am sunat jos, la recepţie şi,
împreună cu Freddie, am găsit cadavrul.
Da, la ce oră a fost asta ?
Două şi zece.
Tocmai trecuse de două când m-ai sunat.
Serios ?
Scuze. Atunci a fost două.
Mulţumesc, mătuşă.
Trebuie să ne mai suporţi un pic.
Freddie, mai avem câteva întrebări, dacă nu te superi.
Bine. Deci, când ai aflat că ceva nu e în regulă ?
A fost o tură liniştită, apoi a sunat telefonul
şi atunci a spus d-ra Goodman că a văzut pe cineva căzând.
Apoi am găsit cadavrul împreună.
Ai văzut pe cineva părăsind sau intrând în hotel
chiar înainte sau după ce a murit dl. Green ?
Nu.
Aveţi camere de filmat la hotel ?
Avem o cameră de filmat la recepţie.
Vă pot da un CD.
Am vrea toate înregistrările începând de astăzi de la ora prânzului,
atunci când dl. Green s-a cazat, dacă se poate ?
Desigur.
Ai vorbit cu decedatul azi ?
I-am adus cina în cameră, pe la opt seara.
El era vesel şi stătea pe balcon, cu o băutură şi citind o carte.
El pregătise deja un bacşiş pentru mine, aşa că...
i-am urat toate cele bune şi am plecat.
El nu părea tulburat, sau, nu ştiu, să aştepte pe cineva ?
Nu, nu. Nu din ce am putut vedea, nu.
Bine.
Ştii dacă dl. Green a mai stat aici până astăzi ?
Nu de când lucrez eu aici, nu.
De când lucrezi ?
De vreo 14 de ani.
Bine.
Deci, ce crezi, d-le ?
Că suntem pe cale de deveni foarte nepopulari.
- Camera d-lui Green. - Mulţumesc.
Bine, Dwayne, J.P., vreau să treziţi toţi oaspeţii de la acest etaj
şi să întrebaţi dacă cineva a văzut sau a auzit ceva.
Da, d-le !
Bine, Dwayne, tu începi din capătul acesta şi eu din acesta şi ne întâlnim la mijloc ?
Da, du-te, tigrule.
Bine.
Deci, nu e nici un semn de spargere a camerei victimei.
De asemenea, trebuie să vedem dacă sunt amprente pe mânerul uşii şi pe toc.
- Da, d-le. - Dacă vrei, Freddie... Mulţumesc.
Hotelul înregistrează
atunci când sunt folosite cardurile pentru a deschide uşile camerelor ?
Da, pot imprima jurnalul hotelului privind cardurile, imediat ce vă fac CD-ul.
Mulţumesc, Freddie.
Corect.
Bine.
Să vedem ce s-a întâmplat aici.
Ce ai găsit, domnule ?
Freddie tocmai mi-a adus discurile cu filmările şi jurnalul,
iar dacă ne uităm la camera 33...
Da, ştii ce e ?
Nici un card nu a fost utilizat pentru a accesa camera după ora opt seara.
Deci, John Green a deschis el însuşi uşa criminalului ?
Dar tu ? Ce ai aflat ?
Nu multe, d-le.
Victima lucrează pentru o companie cu sediul în Colchester,
numită East Anglian Conservatories.
Şef, am vorbit cu toţi ceilalţi oaspeţi de pe acest etaj
şi nu am găsit pe nimeni care să fi auzit sau văzut ceva.
Toţi dormeau.
Totuşi, d-le, a fost o femeie la cinci camere de aici
care a călătorit cu acelaşi avion ca şi dl. Green.
Ea a spus că au discutat şi i-a plăcut de el.
El i-a spus că nu a mai avut o vacanţă de ani de zile
şi de-abia aşteaptă să facă plajă şi să vadă obiectivele turistice.
Nu ştiu, poate a fost un jaf.
Banii lui sunt încă în portofel.
Orice s-a întâmplat aici, pare că victima a adormit,
sau cel puţin citea în pat şi apoi ceva l-a făcut să se ridice.
Da, o bătaie în uşă, poate ?
Ceea ce a făcut ca John Green să coboare ca să lase această persoană să intre,
apoi această persoană l-a împins pe dl. Green de pe balcon
şi apoi a fugit fără să lase, în măsura în care pot spune,
nici un indiciu cu privire la cine este criminalul
sau de ce John Green a trebuit să moară.
Aceasta nu ne ajută prea mult.
Mătuşă Mary.
- Eşti bine ? - Da.
Mă gândesc la săracul om.
Da, da, ştiu.
Numai că, din cauza acestui caz,
mă tem că nu voi mai putea să-mi petrec prea mult timp cu tine
în următoarele câteva zile.
Nu-ţi face griji pentru mine. O să fiu bine.
- Eşti sigură ? - Bineînţeles.
Acum du-te şi prinde-l pe cel care a făcut asta.
- Ne vedem mâine. - Da.
Ce e, bătrâne ?
Vine cineva ?
Da ?
Doamne, acesta este un progres în relaţia noastră.
Şopârla mea de pază.
Care dispare la primul semn de pericol.
Florence !
- Bună dimineaţa, d-le. - Bună dimineaţa.
Eşti bine ?
Da, cum nu se poate mai bine.
Tocmai am verificat şi John Green nu are cazier
în baza de date a poliţiei din Marea Britanie sau a Interpolului.
Am vorbit şi cu cu cei de la imigraţie şi el nu a mai fost niciodată în Saint Marie.
- Nu a mai fost ? - Nu. Aceasta e prima lui vizită pe insulă.
Atunci de ce a fost ucis la doar câteva ore de la sosirea aici ?
Da, bine, dacă aud ceva, vei fi primul care află, desigur.
Da.
Bine, mulţumesc, la revedere.
Şeful d-lui Green, d-le ?
Da. El a fost destul de şocat să afle veştile.
Ce a avut de spus despre victimă ?
Este destul de trist, Dwayne.
El a spus că dl. Green lucra foarte mult,
era onest, popular cu personalul şi clienţii deopotrivă.
A spus că el conducea echipa de publicitate a biroului
iar anul trecut a fost un strălucit Moş Crăciun la petrecere de Crăciun.
Deci, Florence, spune-mi că avem ceva de la amprentele luate din camera victimei.
Îmi pare rău, dar singurele amprente identificate aparţin victimei
şi ar trebui să mai ştii, că pe clanţa de la uşa camerei
nu era nici o amprentă. Era complet curată.
Ceea ce sugerează că criminalul ştia ce face.
Dwayne, ce ai obţinut de la filmările din hotel ?
Şef, am avut două discuri,
unul acoperea perioada de la 2:00 pm până la 2:00 am,
iar celălalt după 2:00 am.
Cu acesta am început.
Şi poţi vedea aici, că mătuşa ta Mary sună jos pentru a raporta crima.
Freddie pleacă să caute cadavrul.
Şi dacă continuăm,
mai târziu...
Iată.
Noi sosim ca să inspectăm cadavrul.
Nu există nici o dovadă că criminalului fuge,
dar, pe de altă parte, acesta ar fi putut folosi o altă cale.
Bună dimineaţa, la toată lumea !
J.P. !
- Ce faci, Şef ? - Da, destul de bine, mulţumesc.
Bine.
Bine, m-am întors la hotel, am vorbit cu personalul
şi câteva persoane care au discutat cu dl. Green ieri,
au declarat că el era un tip foarte drăguţ, prietenos, tipul omului în vacanţă,
dar am o pistă.
Ai ?
Da, am vorbit cu o recepţionistă
şi ea spune că a chemat un taxi pentru dl. Green, pe la ora 16:00.
Da ?
Unde a plecat ?
De la hotel la grădina botanică.
A fost plecat aproximativ o oră şi apoi, un alt taxi, l-a adus înapoi.
Foarte bine, J.P.
Orice ca să pot ajuta, Şef.
Şi ştiţi ceva ? Poate aici John Green a întâlnit persoana care mai târziu l-a ucis.
Cred că ar trebui să mergem şi să verificăm, Florence,
deşi aş vrea să oprim la hotel pe drum. Vreau să văd cum se simte mătuşa mea.
O idee bună.
Dl. şi d-na Bachman, ce aţi mai făcut în ultimul an ?
Bună ziua !
Mulţumesc.
Bună dimineaţa, Freddie. Ai văzut-o pe mătuşa mea azi ?
Ea este la barul de pe plajă cu prietenul ei.
- Prietenul ei ? - D-ră Lewis.
Scuze...
Bună, Freddie.
- Să vă ajut. - Are un prieten ?
Mătuşă.
D-le ?
Bună dimineaţa, inspectore.
Detectiv sergent.
Dl. Comisar a venit să mă vadă. Să verifice dacă sunt bine.
Nu e drăguţ din partea lui ?
Serios, d-le ?
Şi el a avut o ideea extraordinară.
Pentru că este important ca tu să te concentrezi asupra cazului acum
şi ar fi teribil ca prima zi a mătuşii tale pe insulă
să umbrească restul sejurului ei aici.
Deci, comisarul şi-a anulat tot programul
şi va merge să-mi arate el însuşi toate atracţiile de aici.
Sunteţi sigur că vă puteţi pierde timpul, d-le ?
Este un sacrificiu pe care sunt pregătit să-l fac...
Pentru caz.
Minunat.
Pot să îţi pun o întrebare ?
L-ai văzut ieri pe acest om aici ?
Mulţumesc.
Ceva nou, d-le ?
Am vorbit la recepţie şi ei nu îşi amintesc să-l fi văzut pe John Green ieri.
Nici eu nu am găsit pe nimeni care să-l vadă.
Totuşi, este un loc mare.
Şi sunt sute de turişti în fiecare zi.
Dacă ei nu l-au observat ?
Tot nimic.
Trebuie să-mi spui ce se petrece.
Zâmbeşti singur.
E ceva.
Bine,
ai dreptate, Dwayne...
dar nu trebuie să spui nimănui, pentru că...
Nu prea ştiu cum să o spun...
Cred că...
sunt îndrăgostit.
Tu ? Îndrăgostit ?
Da... de... de Rosey.
- Rosey ? - Da, o iubesc.
Uit ceea ce simt pentru ea, ştii ?
Fac câte ceva, ca de exemplu...
verific listele de imigrare şi apoi
îmi amintesc brusc şi încep să zâmbesc.
De-abia aştept să-i spun.
Vrei să faci ce ?
Să-i spun lui Rosey că o iubesc.
Eşti nebun ?
Nu poţi spune niciodată unei femei că o iubeşti.
- Nu pot ? - Nu !
Pentru că, odată ce spui asta unei femei, îi aparţii.
Şi următorul lucru, ştii, va fi să spui prietenilor tăi
că nu poţi să te întâlneşti cu ei seara
pentru că vrei să petreci "o seară liniştită acasă".
Deci... nu-i spun că o iubesc ?
Nu !
Ascultă, J.P.
Vrei o relaţie sănătoasă cu o femeie, nu ?
Da, da. E... e exact ceea ce vreau, Dwayne.
Atunci, nu-i spune niciodată adevărul.
Cum a fost la grădina botanică, d-le ?
Nu am găsit nimic. Voi ce faceţi ?
- Cred că am dat peste ceva. - Da ?
- Ai reuşit ? - Am spus "cred".
Vedeţi,
m-am uitat la celălalt disc,
cel de după-amiază ?
Şi acolo, John Green se cazează.
El arată exact ca orice alt turist, nu-i aşa, Şef ?
Şi aici tu o cazezi pe mătuşa ta Mary, câteva momente mai târziu.
Doamne, părul meu aşa arată ?
Bine, dar dacă mergem mai departe zece minute, apare tipul acesta.
- Şi cine este el ? - Numele lui e Neil Jenkins.
Este un criminal de carieră din Marea Britanie,
care a venit pe insulă acum nouă ani.
Poliţia din Marea Britanie ne-a cerut să stăm cu ochii pe el.
El se face vinovat de atac, de două ori.
- Şi l-ai recunoscut ? - Bineînţeles.
Când a venit aici, m-am prezentat lui.
Există vreo imagine cu el vorbind cu John Green sau interacţionând ?
Nu, Şef.
Sau orice altceva care îl incriminează pe dl. Jenkins în uciderea d-lui Green ?
Da. El este un criminal cunoscut
şi a fost în acelaşi hotel cu victima în acea după-amiază.
Este cam slăbuţ, Dwayne,
dar dacă e tot ce avem, să-i facem o vizită d-lui Jenkins.
Mulţumim că ai fost de acord să ne primeşti.
Întotdeauna e o plăcere să asist poliţia locală.
Cum vă pot ajuta ?
Este doar...
E...
Numele tău a apărut în ancheta noastră.
Într-adevăr ?
Bună ziua.
Nu preferi să purtăm această discuţie în altă parte ?
Nu.
Nu am nici un secret faţă de soţia mea. Continuă.
Bine.
Ai fost la hotelul La Toubana ieri ?
Da. Da.
Folosesc sala de sport.
La ce oră ai sosit şi la ce oră ai plecat ?
Am ajuns acolo pe la vreo două şi jumătate.
M-am dus în sala de sport, am ieşit, apoi am stat la soare timp de o oră.
Am ajuns acasă pe la vreo patru.
Numele John Green îţi spune ceva ?
Nu. Nu cred. Ella ?
- Ce e, scuze ? - Ştii vreun John Green, iubire ?
Nu, de ce ?
Acesta este el.
Uită-te bine.
Îl recunoşti ?
Nu. Nu l-am văzut niciodată.
Şi unde aţi fost amândoi noaptea trecută pe la două ?
Eram în pat cu soţia mea.
Ce înseamnă asta ?
Poţi dovedi ?
Nu, dragă.
Am fost în pat cu soţia mea, Ella. Ea e alibiul meu.
Şi ar trebui să vă spun că iau somnifere,
aşa că pe la miezul nopţii dormeam.
- Nu-i aşa, dragă ? - Da.
Când m-am dus la culcare la miezul nopţii, Neil dormea de peste o oră.
Oricum, ce contează unde eram la ora două noaptea ?
Atunci a fost ucis acest om la hotelul La Toubana.
Nu !
E în regulă, iubire. E în regulă.
Şi crezi că, datorită faptului că am fost în zonă, mai devreme, în acea zi,
moartea acelui om ar putea avea ceva de a face cu mine ?
Bine, dacă nu mai aveţi întrebări, ieşiţi afară.
Mulţumesc pentru ajutor.
Este doar o coincidenţă ?
Adică, omul trebuia să fie undeva în ziua crimei
iar el şi soţia lui spun că au un alibi pentru momentul
în care John Green a fost ucis.
Nu pot găsi nici o legătură cu Neil Jenkins în telefonul d-lui Green, d-le.
Este surprinzător.
Neil Jenkins nu s-a întors în Marea Britanie în ultimii nouă ani.
Şi John Green nu a fost niciodată în Saint Marie.
Da, deci cum ar putea cei doi să se cunoască ?
Este un punct foarte bun.
Da, dar alţi britanici prezenţi pe insulă ?
J.P., te-ai uitat pe lista trimisă de imigrări ?
Da, şi am comparat numele din lista de contacte din telefonul d-lui Green
şi nimeni cunoscut nu a sosit pe insulă.
De asemenea, d-le, am verificat e-mail-urile d-lui Green
şi el a fost un tip normal.
Doamne. Îmi pare rău, trebuie să răspund.
Mătuşă !
Cum te simţi ?
Eşti la barul lui Catherine ?
Foarte inteligent din partea Comisarului.
Da, de fapt, oricum trebuia să termin aici.
Bine, ne vedem acolo.
Bine, toată lumea, asta este tot pentru astăzi.
Dar tot ceea ce am aflat despre John Green ne spune
că el a muncit mult, a fost onest...
Un ou bun (un tip bun).
"A bon oeuf", Florence.
Deci, cum se face că în câteva ore de la sosirea în vacanţă,
vizitând o insulă unde nu a mai fost niciodată şi călătorind singur,
cineva a intrat în camera acestui onest şi drăguţ om
şi l-a aruncat peste balcon ?
Am avut o zi superbă, nu-i aşa, Selwyn ?
Da.
Şi este atât de drăguţ să aud vechi poveşti despre tine, inspectore.
Ce poveşti ar putea fi ?
Nu ştiam că ai avut o poreclă.
Eu... nu am avut.
Haide, Humphrey, adu-ţi aminte.
Nu am avut !
Aveai opt sau nouă ani.
Pe atunci, Humphrey avea un pic de burtă. De fapt...
De fapt, el era aproape rotund.
Mătuşă, nu spune această poveste.
Şi ne-am dus la muzeul local
unde era acea închisoare vechi, care ne-a plăcut să o vedem.
Tu spui această poveste.
Şi Humphrey era aşezat pe peretele exterior.
A căzut de pe el şi s-a lovit la cap
şi atunci a primit porecla.
Care a fost ?
Humpty Dumpty !
O chestie englezească.
Eşti bine, J.P. ?
Da. Da, sunt foarte bine.
Mulţumesc pentru întrebare.
Pari un pic confuz.
Păi,
să fiu sincer cu tine...
sunt un pic confuz.
De ce ?
Este o problemă cu fetele ?
Nu. Nu, este contrariul, de fapt.
Sau, dacă spui altfel,
da.
Da, este.
În nici un caz, Şef ?!
Da, îmi pare rău, Dwayne, dar este adevărat.
Este cel mai profund şi întunecat secret.
Obişnuiai să prezenţi spectacole de magie ?
Ar trebui să-l fi văzut !
El a făcut un afiş.
"Minunatul Spectacol de Magie al lui Humphrey !"
El a ieşit cu mic papion şi a făcut câteva trucuri minunate cu cărţi.
Un mic papion ?
Da, aveam doar zece ani pe atunci,
aşa că trebuia să fie destul de mic.
Oricum, a fost o zi lungă.
Humphrey, ai putea să mă conduci înapoi la hotel ?
Da, desigur, mătuşă.
Te rog.
Îţi mulţumesc pentru ziua minunată.
Plăcerea a fost de partea mea, mătuşă Mary.
Mulţumesc.
Ne vedem curând.
La revedere. La revedere. Pa ! Pa !
La fel, toată lumea ?
Să vă ajut, d-le Comisar.
- Dwayne, ce ai făcut ? - Ce ?
Sfatul pe care i l-ai dat lui J.P. !
Şi care sfat ar fi acela ?
Că J.P. nu trebuie să-i spună lui Rosey că este îndrăgostit de ea.
- Ce ai făcut ? - Eu...
Dar... E... E...
Este pentru că... Ştiţi cum e, doamnelor,
când bărbaţii devin prea lipicioşi...
vă săturaţi de ei.
Dacă el o iubeşte, trebuie să-i spună.
Tu trebuie să-i spui.
Trebuie să-i spună lui Rosey ce simte pentru ea.
Îmi pare rău că nu am putut petrece nici un moment cu tine azi.
Nu-ţi face griji.
Am petrecut minunat.
Da.
Deşi a fost ceva ce voiam să-ţi spun şi...
am crezut că poate voi găsi momentul potrivit,
dar poate niciodată nu e un moment potrivit.
Ce este ?
Humphrey, uită-te !
Este camera lui John Green.
Dumnezeu, este cineva acolo !
Poliţia ! Cine e acolo ?!
D-le !
- Florence. - Eşti bine ?
El are o tăietură la cap şi e suspect de comoţie.
Vor să-l ia pentru observaţii, dar va fi în regulă.
Eu... eu sunt doar un pic ameţit şi...
un pic lovit, acolo, sus.
Ce s-a întâmplat ?
Cineva a intrat în camera lui John Green.
Căuta ceva.
Dar Humphrey nu a văzut cine era sau ce căuta.
Trebuie să fie ucigaşul nostru, Florence.
Bine, nu îţi face griji, d-le.
Îl iau pe J.P. şi vom afla cine a făcut acest lucru.
Da, ştiu că o veţi face. Mulţumesc.
Dar te rog, mai întâi, poţi să o conduci pe Mary în camera ei ?
În nici un caz, nu plec de lângă tine după tot ce s-a întâmplat.
Nu, vin la spital cu tine.
Bine, îl puteţi lua acum.
Ţi-am adus nişte apă şi struguri.
De unde ai luat strugurii ?
O femeie trebuie să aibă secretele ei.
Înainte...
de a fi lovit...
ai încercat să-mi spui ceva.
Deci memoria ta nu e afectată.
Spre deosebire de a mea.
Îmi pierd minţile.
Ce ?
Deşi unii oameni ar spune că nu se va întâmpla,
dar...
Ei bine...
m-am dus la doctor şi mi-a făcut câteva teste.
Nu îţi pierzi minţile.
Ba da, Humphrey.
Uit lucruri.
Cu toţii uităm.
Nu pot să-mi amintesc ce zi este în majoritatea timpului.
Ştiu. Dar...
Am uitat reţete pe care le-am făcut toată viaţa şi...
numele prietenilor.
Ştii, nu mai pot rezolva nici măcar enigme.
Aceasta este ceea ce faci.
Puzzles.
Asta este ceea ce facem.
Este înfricoşător.
Am avut o viaţă minunată...
şi acum voi uita totul.
Acesta a fost motivul pentru această călătorie.
Am vrut să-mi petrec ceva timp cu tine, cât încă îmi mai amintesc ceva.
Şi am vrut să fiu cea care îţi spune.
Şi acum am făcut-o.
Deci socoteşti că şeful va fi bine, sergent ?
Ar trebui să fie bine.
J.P...
Ai descoperit ce căuta intrusul ?
Îmi pare rău.
Sertarele erau deschise, bagajele victimei scotocite...
Intrusul căuta ceva cu siguranţă,
dar nu am nici o idee ce,
sau dacă el a găsit ce căuta înainte de a fugi.
Amprente ?
Nu am putut găsi nici o nouă amprentă pe nici o suprafaţă.
Deci intrusul purta mănuşi.
- Aproape sigur. - Ca şi prima dată.
Tu ce ai aflat ?
Am încercat să aflu antecedentele contactelor d-lui Green, dar încă lucrez.
El ştie vreo 30 de persoane,
şi toate sunt din oraşul său natal, Colchester.
Nu avem prea mult ca să putem merge mai departe.
Este la fel şi cu raportul său de credit, sergent.
Este totul în regulă, dar verificând reşedinţele anterioare,
am găsit doar adresa lui din Colchester,
unde s-a mutat în urmă cu cinci ani.
Nu există alte adrese până atunci.
Dar el trebuie să fi trăit undeva până atunci.
Ştiţi ceva ?
Cred că paşaportul său a fost eliberat acum cinci ani.
Da, aşa e.
Bine, toată lumea.
Cred că trebuie să aflăm ce a făcut John Green înainte de ultimii cinci ani.
Ce este ?
Supă de pui.
Toată lumea are nevoie de supă de pui când este bolnavă.
Da.
- Ce crezi ? - Păi, e... este delicioasă.
Acum...
Nu-l suprasolicitaţi.
Am vorbit cu medicul
şi are nevoie de repaus complet, la pat, pentru cel puţin încă o zi.
Bine ?
- Bineînţeles. - Da.
La naiba cu asta. Aţi făcut o descoperire, nu-i aşa ?
Da, ce spune.
D-le, ne-am dat seama că nu avem nici măcar o înregistrare
cu John Green care să dateze de mai mult de cinci ani.
E ca şi cum el nu a existat înainte de 2011.
Şi acum, sergentul a venit cu ideea ei genială.
Dacă el nu a existat înainte de 2011 ?
Acest lucru nu este posibil !
Nu este identitatea sa reală, nu ?
Am recontactat poliţia din Essex,
dar la un nivel potrivit de data aceasta, superintendentul
şi ea a fost în măsură să confirme suspiciunile mele
şi m-a pus în legătură cu ofiţerul care răspunde de John Green.
John Green nu este numele său real, Şef.
Este Marcus Knight.
A fost un contabil necinstit care a lucrat cu o serie de familii mafiote,
şi la o grămadă de comercianţi de diamante din East End din Londra.
Este minunat !
Dar acum şase ani, a aflat că poliţia se apropie de el, aşa că i-a trădat,
în schimbul unei pedepse reduse şi a unei noi identităţi.
Da, dovezile lui au băgat alţi şapte criminali în închisoare.
Deşi poliţia suspectează că dl. Knight a furat cea mai mare parte
dintr-un sfert de milion de lire de la clienţii săi înainte de a merge la poliţie.
Nu au fost capabili să dovedească sau să recupereze banii.
Când şi-a ispăşit pedeapsa pentru contabilitate falsă,
Guvernul i-a dat d-lui Knight un nume nou
şi l-au pus în programul de protecţie a martorilor.
Superb ! Bine lucrat, toată lumea.
Am fost deja la imigrări
şi ei au spus că Marcus Knight a vizitat insula în urmă cu şase ani.
Chiar înainte de a trăda la poliţia din Marea Britanie.
El a mai fost pe insulă înainte ?
În acest caz, Florence,
trebuie să alcătuieşti o listă cu toţi asociaţii lui Marcus Knight
înainte de a merge la închisoare,
şi să începi cu infractorii pe care i-a ajutat.
Da, d-le.
Bravo, bravo, toată lumea.
Poate că ar fi mai bine...
să mă odihnesc.
Nu te îngrijora, mătuşă Mary... doar un moment...
Bună, bună.
Scuze, nu ştiu ce s-a întâmplat, dar...
dar dacă tot eşti aici, mă întreb dacă m-ai putea ajuta.
Deoarece vom avea nevoie de o tablă mare
şi nişte carioci de culori diferite.
Mulţumesc.
La urma urmei, mătuşă...
ce altceva facem atunci când suntem prinşi în interior,
dacă să rezolvăm nişte puzzle-uri ?
Ştii la ce nu mă pot opri să mă gândesc, mătuşă ?
Acest Marcus Knight este cretanul din enigmă.
Cine ?
Omul din Creta, care spune că toţi oamenii din Creta sunt mincinoşi.
Nu îl ştiu.
Ba da, îl ştii, paradoxul lui Epimenide, tu m-ai învăţat.
Dacă el este din Creta, el minte
şi dacă el spune adevărul, atunci nu poate fi din Creta.
Nu pot... nu pot să-mi amintesc.
Îmi pare rău, ţi-am spus, nu este ceea ce a fost.
Nu-ţi face griji.
Tot ce spun este că tot ce ştim despre Marcus Knight poate fi presupus neadevărat.
Deci ceea ce îmi tot revine în minte este,
dacă nu a mers de fapt deloc la grădina botanică ?
Înţeleg.
Păi, unde crezi că s-a dus ?
N-am idee.
Totuşi, Dwayne a spus că Marcus Knight a furat un sfert de milion de lire
înainte de a face închisoare, acum şase ani.
Da, şi Dwayne a mai spus că Marcus a venit pe insulă cu şase ani în urmă.
Cu puţin timp înainte de a se preda la poliţie.
Poate că a ascuns banii pe insulă în tot acest timp !
Doamne, mătuşă, mă întreb dacă ai dreptate.
Deci, dacă el nu s-a dus la grădina botanică, mă întreb unde s-a dus.
Ce mai e prin apropiere ?
Undeva unde el ar fi putut păstra în siguranţă un sfert de milion de lire,
timp de şase ani.
Doamne, nu ştiu.
Sunt doar câteva magazine acolo. E...
un magazin de chimicale... o spălătorie, cred, şi...
şi apoi doar o...
Doamne !
Mai e o bancă !
Vrei să o suni tu pe Florence, sau eu ?
Pot confirma că un Marcus Knight a închiriat un seif la noi în februarie 2010.
Acum şase ani ?
Da, şi acum trei zile, s-a prezentat el însuşi cu cheia la agenţie,
a golit cutia, a închis contul şi a înapoiat cheia.
Ştii ce a ţinut aici, în cei şase ani ?
Nu. Dar ştiu că a lăsat înăuntru o geantă.
Dar noi nu am găsit nici o geantă în camera lui.
Bine, deci criminalul a luat geanta cu bani atunci când l-a ucis pe Marcus Knight.
Da, pentru că era plină cu un sfert de milion de lire.
Imaginează-ţi, sergent, banii au fost în acea bancă în tot acest timp.
Tot ce aveai nevoie era o cheie şi toţi banii erau ai tăi.
Ai dreptate.
Despre ce ?
Unde a fost cheia în tot acest timp ?
- Cum adică ? - Bine...
Gândeşte-te, eşti Marcus Knight.
Ai pus o grămadă de bani într-un seif şi ştii că intri în închisoare.
Ce faci cu cheia ?
- O dau cuiva ca să o păstreze. - Dar cui ?
Bine, Dwayne, du-te înapoi la bancă
şi ia cheia folosită de dl. Knight pentru a deschide cutia lui de valori.
Cred că trebuie să o verificăm dacă are amprente.
Ai găsit ceva, J.P. ?
Şapte puncte de comparaţie. Aceasta este admisibil în instanţă.
Cui aparţine amprenta ?
Neil Jenkins.
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Marcus Knight este numele real al lui John Green.
Omul care a fost ucis la doar câteva ore după ce ai fost văzut la hotel.
Omul despre care ne-ai spus că nu îl ştii.
Chiar dacă el te-a vizitat acum şase ani.
Atunci când ţi-a lăsat cheia de la cutia lui de valori, nu-i aşa ?
O cheie pe care tocmai am luat-o de la bancă
şi de pe care am putut să ridicăm o amprentă curată care îţi aparţine.
Ceea ce te implică în uciderea sa,
cu excepţia cazului în care poţi explica cum a ajuns acea amprentă acolo.
Bine.
Bine, recunosc...
Am ştiut că John era într-adevăr Marcus.
Da.
El a fost contabil la compania mea cu ani în urmă.
De ce ai minţit ?
Pentru că am vrut să protejez secretul lui.
- Care a fost... ? - Uite...
Înainte ca Marcus să se predea,
el şi-a păstrat o grămadă de bani pentru sine
şi el voia să-i păstreze în bancă pentru atunci când va ieşi.
El mi-a cerut să am grijă de cheie.
În ziua în care s-a întors, am aranjat o întâlnire.
Am mers la hotel, ne-am aşezat pe balcon, am băut câteva beri,
am vorbit despre timpurile trecute, am comparat rănile de război, a fost minunat.
Şi apoi i-am dat cheia, astfel încât el să poată merge la bancă.
Şi tu ai păstrat-o tot acest timp ?
Da, desigur că am păstrat-o.
Toată lumea l-a iubit pe Marcus, nu-i aşa ?
I-am spus, de fapt, că trebuie să îşi anuleze rezervarea la hotel
şi că ar trebui să-şi petreacă restul vacanţei cu noi. Nu-i aşa, dragă ?
Ce ai spus ?
Am spus că el putea petrece restul vacanţei cu noi.
Da !
Şi ar fi făcut-o dacă nu ar fi murit, săracul.
Deci şi tu îl ştiai pe Marcus Knight ?
A fost contabilul lui Neil, aşa că presupun că îl cunoşteam destul ca să îl salut.
Şi amândoi recunoaşteţi că ştiaţi despre banii
pe care dl. Knight i-a păstrat la bancă în tot acest timp ?
- Nu am ştiut despre nici un ban. - Bine, bine... este adevărat.
Ella nu ştia despre bani.
Nu era secretul meu ca să îl partajez, e simplu.
Chiar dacă, ultima dată când am fost aici,
mi-ai spus că nu ai secrete faţă de soţia ta.
Vezi, aceasta este problema pe care o avem, d-le Jenkins.
Ştim că nu puteai scoate banii d-lui Knight din bancă în timp ce el era în închisoare,
deoarece dl. Knight era singurul care îi putea scoate.
Deci, iată ce credem.
După ce ai fost sigur că dl. Knight a scos banii, te-ai dus în camera lui,
în mijlocul nopţii, l-ai ucis şi i-ai furat.
Ascultă...
Uitaţi un lucru, bine ?
Am avut un alibi pentru noaptea în care el a fost ucis.
Unde ai fost noaptea trecută, chiar înainte de miezul nopţii ?
Am dormit. De ce ?
- Poţi dovedi asta ? - N-am făcut nimic rău, bine ?
Tot ce am făcut a fost să am grijă de o cheie pentru un prieten vechi.
Deci, dacă nu ai un mandat sau nu mă acuzi,
atunci am terminat de a ajuta poliţia în anchetele ei,
deci, afară !
Îţi spun, Neil Jenkins este criminalul !
Este un criminal cunoscut, a păstrat cheia şi ştia că geanta conţinea bani.
Dar, Dwayne, el este deja un om bogat.
De ce să omoare pentru bani ?
Avem nevoie de inspector.
Dacă Neil Jenkins l-a ucis pe Marcus,
el ar fi luat sacul de bani şi ar fi ascuns banii undeva.
Deci, J.P., cum merge cercetarea ta ?
Ştim deja multe despre Neil Jenkins,
aşa că am decis să verific antecedentele soţiei lui.
Şi am descoperit că era în calculatorul poliţiei
sub numele ei de fată, Ella Thomas.
Cu 15 ani în urmă, cu un an înainte de a se mărita cu Neil,
ea a fost avertizată pentru că deţinea un stand cu parfumuri false
în Londra, pe Oxford Street.
Ea mai are o grămadă de datorii pe cărţile de credit.
Deci nu este aşa de nevinovată cum pretinde a fi.
Dar cum de ştia ea că Marcus va scoate banii în acea zi ?
Soţul ei a spus că nu i-a zis nimic Ellei despre geanta de bani.
Ştiţi ceva ?
Încă nu ştim de ce ucigaşul s-a întors la locul crimei.
Cred că ar trebui să aflăm, nu-i aşa ?
Nu, d-le, d-le ! Medicii au spus că trebuie să stai în pat.
Da, ştiu, dar ce ştiu medicii ?
Stai !
Nu vă faceţi griji, sunt bine.
Şi sper că nu vă supăraţi, dar pentru restul cazului,
am cooptat un expert civil.
Mătuşa Mary.
Deci, criminalul se întoarce aici,
dar ce căuta ?
Şi a găsit ?
Aproape sigur că nu, d-le.
Având în vedere că l-ai întrerupt.
Da, dar aici a început lupta iniţială pentru bani,
deoarece...
dl. Knight a fost aruncat peste balcon, aici.
D-le, trebuie să fie Neil Jenkins.
El este singura persoană de pe toată insula care ştia că există o geantă plină cu bani.
Da, ne tot spunem asta, dar, mă întreb dacă este adevărat.
Ce vrei să spui ?
Bine, tot acest caz a fost privit greşit încă de la început, nu-i aşa ?
Adică, John Green nu era chiar John Green.
Şi dacă un escroc dovedit, în acest caz...
nu este un escroc ?
Neil e deja bogat,
aşa că de ce ar trebui să ucidă pentru bani ?
Şi da, de fapt, dacă secretul banilor...
nu era...
chiar...
un secret ?
Da, dar de ce să ucidă în acea noapte ?
Cântatul !
Bine, asta e.
Ne-am dus la hotel, ne-am aşezat pe balcon, am băut câteva beri,
am vorbit despre timpurile trecute.
I-am spus, "De ce nu îţi anulezi rezervarea la hotel
şi vii şi îţi petreci restul vacanţei cu noi ?"
- Da... la ce oră a fost aceasta ? - Două şi zece.
De aceea ai ucide în noaptea aceea...
şi de aceea secretul nu e un secret !
Dar, stai, asta nu este posibil.
Poate că nu este imposibil.
Doamne !
Ştii cine l-a ucis pe Marcus Knight ?
Mătuşă Mary...
- Camera ta este alături, nu-i aşa ? - Aşa e.
Atunci am nevoie de jurnal ca să vedem cine a deschis uşile în acea după-amiază.
Trebuie să ştiu cine a fost în camera 32 !
Dl. şi d-na Jenkins.
De ce vrei să ne întâlnim aici ?
Vrei să ştii cine l-a ucis pe bun tău prieten, Marcus Knight, nu-i aşa ?
Desigur.
Te rog...
Acum, Neil...
Tu şi Marcus v-aţi dus în camera lui, în după-amiaza în care a fost ucis, nu-i aşa ?
Şi ce dacă ?
Freddie, dacă vrei, te rog.
Aceasta nu este camera lui Marcus. A lui era cea de acolo.
Stai liniştit, totul se va clarifica. Te rog.
Vezi tu, tot timpul tu trebuia să fii ucigaşul nostru, Neil.
Doar tu ştiai despre geanta cu bani a lui Marcus.
Şi totuşi...
Marcus a fost odată secretar al companiei tale.
Tu ai păstrat cheia de la cutia lui de valori timp de şase ani.
Acesta nu este comportamentul cuiva care urăşte.
- Nu l-ai omorât tu. - Bineînţeles că nu.
Dar m-a făcut să realizez, iartă-mă, mătuşă Mary,
că mai era cineva pe insulă
care ar fi putut să ştie despre bani.
Şi erai tu, Ella.
Pentru că, chiar dacă nu i-ai spus soţiei tale despre geanta cu bani...
Ella era aici cu şase ani în urmă, atunci când Marcus a lăsat banii.
El i-ar fi putut spune totul atunci.
Tu ai deja un trecut criminal.
Vânzarea de parfumuri false.
Şi toate cărţile tale de credit sunt epuizate.
Aveai nevoie de bani.
Nu este aşa de rău.
Nu l-am omorât !
Nu.
Pentru că onoarea îţi aparţine ţie, Freddie.
Ce ?
Tu l-ai ucis pe Marcus Knight.
Ce ? Nu înţeleg. De ce aş face asta ?
Ştiu ! Adică...
Cum ai ştiut că era o geantă cu bani ca să o furi, mai întâi ?
Să vedem.
Pentru că, în calitate de portar...
ai o abilitate deosebită, nu-i aşa ?
Îţi aminteşti nume şi feţe.
Dl. şi d-na Bachmann, cum a fost ultimul an ?
Deci, cred că suspiciunile au apărut
în momentul în care dl. Knight a revenit la hotel după şase ani,
spunând că numele său era acum dl. Green.
După-amiază ! Am o cameră rezervată pe numele John Green.
Când un bine-cunoscut escroc de pe insulă soseşte la scurt timp după,
credem că te-ai decis să afli ce se întâmplă.
Pentru că, deşi niciodată nu ai folosit cardul tău
pentru a intra în camera lui Marcus în acea noapte, doar, nu erai aşa de prost,
înregistrările de la hotel arată că ai fost în această cameră,
timp de 25 minute în acea după-amiază,
în camera de alături de cea a d-lui Knight.
Deşi nu au fost oaspeţi care să stea aici.
De ce asta, Freddie ?
Atunci ai auzit poveste genţii
care conţinea un sfert de milion de lire.
Ştii care este tragedia ?
E posibil ca Marcus să fie încă în viaţă
dacă nu l-ai fi invitat să se mute în casa ta pentru restul vacanţei.
Pentru că asta a făcut ca Freddie să realizeze,
că dacă voia geanta cu bani pentru el, trebuia să acţioneze rapid.
Când ai dus cina în camera lui Marcus în acea noapte,
cred că ai verificat geanta cu bani,
sigur ai făcut asta,
dar te-ai asigurat şi că ai lăsat uşa neîncuiată,
astfel încât să nu ai nevoie ca să foloseşti cardul tău mai târziu, nu-i aşa ?
Pentru că ştiai că este înregistrată fiecare folosire a cardurilor.
Eram jos, la recepţie, când a fost ucis.
Da, aşa e, erai, nu-i aşa ?
Da, filmul o dovedeşte.
Dacă vrei, te rog, J.P. ?
Da, Şef.
Ai dreptate, Freddie.
Iată-te, imediat după ora 2:00 am, făcându-ţi treaba.
Şi aici e apelul telefonic de la mătuşa Mary...
care a sunat la recepţie,
pentru a-ţi spune că cineva a căzut de la balcon.
Şi, iată, iei o lanternă şi pleci.
Deci, cum naiba puteai fi posibilul criminal ?
N-ai plecat deloc de la recepţie.
Dar apoi mi-am amintit...
Când te-am intervievat prima dată,
mătuşa Mary a spus că ea a sunat jos la recepţie la 2:10 am.
Dar tu ai corectat-o, spunând că tocmai trecuse de două.
Tocmai trecuse de două când ai sunat.
A fost o diferenţă de doar zece minute. Ce importanţă avea ?
S-au întâmplat destul de multe.
Deci, mulţumesc, Mary.
Nu erai confuză în acea noapte.
Sau uitucă.
Era două şi zece atunci când ai sunat la recepţie.
Şi în aceste zece minute lipsă,
Freddie a comis crima.
Întâi...
el a aşteptat până când a trebuit să facă schimbul de de CD-uri de la ora 2:00 am,
după cum ştim.
Şef, avem două discuri.
Unul acoperă perioada de la ora 14:00, ieri, la 2:00 am,
iar celălalt de la 2:00 am până în prezent.
Dar el nu a pus în CD nou. Nu încă.
Vedeţi, în acest stadiu, el doar a planificat să efectueze un jaf rapid,
să se întoarcă la recepţie şi apoi să pună noul disc înăuntru,
înainte ca cineva să observe absenţa sa.
Ceea ce a şi făcut, intră în camera lui Marcus,
intră fără a folosi cardul său.
Şi apoi ?
Nu ştim sigur.
Dar ştim că Marcus s-a trezit.
Te-a ameninţat că va chema poliţia, Freddie ?
Sau erai pregătit să ucizi pentru bani ?
Oricum, ştiai că nu poţi da înapoi.
Trebuia să iei banii cu orice preţ !
Şi când te-ai întors jos, la recepţie,
îmi închipui că ai intrat într-o panică disperată,
dorind să mai ai timp.
Şi atunci ţi-ai dat seama.
Discul nu se înregistra !
Puteai obţine timpul necesar !
Tot ce trebuia să faci a fost să dai timpul de la ceasul de pe perete la ora 2:00 am
înainte de a începe înregistrarea următorului DVD.
Astfel încât atunci când mătuşa Mary a sunat câteva minute mai târziu
ca să raporteze crima, tu păreai să ai un alibi
pentru momentul în care ai comis crima.
Era ca şi cum tu nu ai părăsit recepţia deloc.
Doar că, dacă te uiţi atent,
poţi vedea geanta maro la picioarele tale.
Tot ce trebuia să faci apoi era să dai înapoi ceasul la timpul real,
după ce scoteai discul ca să ni-l dai nouă.
Erau doar câteva minute, oricum.
- Dar de ce ? - De ce ? Ştiu.
La urma urmei, Freddie nu are nici un cazier.
Nu există nici un indiciu că a mai furat de la clienţi şi înainte.
Totuşi, îmi închipui că nimeni nu a mai venit
cu un sfert de milion de lire în numerar înainte.
Deci, de ce ?
Într-o lume în care iei bacşiş un dolar ici şi colo...
îmi imaginez că o asemenea sumă de bani a fost prea ispititoare ca să rezişti,
nu-i aşa, Freddie ?
În plus, erau bani furaţi.
Deci, dacă cineva îi lua, Marcus nu putea să raporteze furtul la poliţie.
Bani căpătaţi uşor, într-adevăr.
Îmi imaginez că tentaţia fost prea mare, nu-i aşa, Freddie ?
Şef !
Ai avut dreptate. Am percheziţionat casa lui Freddie şi am găsit-o. Dar...
Mulţumesc, Dwayne.
În sfârşit, geanta cu bani !
- Şef, cred că ar trebui... - Un moment, Dwayne.
Tot timpul, am încercat să aflăm cine l-a ucis Marcus Knight.
Şi răspunsul este...
cineva care a vrut să pună mâna pe un sfert de milion de lire.
Am încercat.
Unde sunt banii ?
Nu erau.
Când am deschis geanta erau doar...
astea.
Da, desigur.
De aceea ai intrat în cameră în noaptea următoare.
Pentru că încă căutai banii.
Nu i-ai găsit, nu-i aşa ? Pentru că te-am întrerupt.
Nu a existat niciodată nici un ban.
O pierdere inutilă a unei vieţi.
Ia-l, Dwayne.
Bine, cred că merită să sărbătorim,
nu crezi, mătuşă Mary ?
Da, cred că da, Dwayne.
J.P. ? Sergent ? O băutură festivă ?
Da ? Să mergem.
D-le ?
Mergem să bem ceva.
Nu.
- Da, desigur. - Ce este, Humphrey ?
Îmi pare rău, mătuşă, doar că...
De ce ai pune o mulţime de suveniruri vechi într-un seif ?
Pentru că este vechea lui identitate, d-le.
Adică, el voia să o păstreze în siguranţă.
Da, nu, înţeleg asta, J.P., doar că...
de ce să o păstrezi în siguranţă în Caraibe ?
De ce să nu o depozitezi în Marea Britanie ?
Şi...
dacă bunurile sale sunt demne de un seif...
atunci de ce nu şi banii ?
D-le...
Ne-am uitat. Nu e nici un ban în geantă.
Deci, unde a ascuns banii ?
Poate nu au existat niciodată.
Da, dar el i-a spus lui Neil Jenkins că a venit aici după bani.
Dar dacă geanta în sine reprezintă banii ?
Cu tot respectul, mătuşă Mary, geanta nu merită nici 20 de dolari.
Da, dar dacă a valorat ?
Da, pentru că... Care a fost slujba lui Marcus ? El...
nu era doar un contabil la Neil Jenkins, nu ?
Aşa e, el a lucrat şi pentru comercianţi de diamante.
Şef...
Ne-am uitat şi înăuntru şi în afară, nu se ascunde nimic.
Şi totuşi...
în lumea puzzle-urilor logice...
Întotdeauna presupunerile tale sunt înşelate.
Da, aşa e, nu-i aşa ?
Nu se poate !
El ştie unde sunt banii.
Aşa aş ascunde eu un sfert de milion de lire.
J.P...
Dwayne, nu te îngrijora. Nu i-am spus lui Rosey ce simt.
Ţi-am urmat sfatul literă cu literă.
Bine, dar e posibil să nu fi fost cel mai bun sfat.
Nu a fost ?
J.P., am un prieten.
- Da... ştiu. - Nu, nu, nu...
Eu am un prieten.
- Tu ai un prieten ? - Asta am spus, am un prieten.
- Nu sunt eu. - Nu.
Dar acest prieten al meu, el s-a îndrăgostit rău de o fată.
Şi singurul lucru care mă întreb...
Prietenul tău.
Singurul lucru care prietenul tău se întreabă uneori...
Desigur, singurul lucru care prietenul meu se întreabă uneori este...
dacă i-ar spune cât de serios se gândeşte la ea ?
Crezi că ar putea...
- Ca lucrurile să fie diferite ? - Nu.
Dar sfatul tău...
Sfatul prietenului tău...
Ar trebui să-i spun lui Rosey că o iubesc.
Da, şi cât mai curând !
Deoarece acest prieten al meu, are două prietene
care aşteaptă să-l bată foarte rău dacă tu nu o faci.
Bine.
Bine !
J.P. ! Totul este bine ?
Totul e foarte bine, Dwayne.
Vedeţi, totul e foarte bine.
Şi amândoi arătaţi ca şi cum aţi avea nevoie de un mic Ti'Punch, nu ?
Eu am nevoie de cel puţin două !
Dwayne !
Deci, să ştii... nu aş fi putut rezolva cazul fără tine, mătuşă.
A fost o adevărată aventură !
Da, pot spune !
Deci... memoria a fost excelentă.
Şi abilităţile de rezolvare a enigmei au fost chiar... excelente.
Ştii, a fost...
un moment pe scaunul balansoar.
Ce înseamnă asta ?
Când stau pe scaunul balansoar şi totul începe să meargă...
cred că sunt unele lucruri pe care nu le voi uita.
Ca... acesta.
Ca...
tine, Humpty.
Deci, inspectore.
Am găsit acest pachet de cărţi în setul de table.
Doamne.
Mary...
crezi că ar trebui să-i cerem nepotului tău
să facă unul din faimoasele sale trucuri magice ?
Absolut, Selwyn.
Nu, Doamne, a trecut atât de mult timp.
- Eu nu... - Hai, Humphrey !
Haide, şef.
Bine, atunci, J.P.
Alege o carte, orice carte.
Bine.
Nu mi-o arăta. Arat-o prietenilor tăi...
Şi apoi pune-o înapoi în pachet.
Nu mi-o arăta !
Acum pot să vă spun ce carte este.
Şi amestecând pachetul, pot şti unde e cartea ta.
Dar...
Spune-mi...
ai ales o carte roşie ?
Da.
Era un romb ?
Nu.
Nu a fost ? Eşti sigur ?
Da, d-le.
Asta este exact ceea ce am aşteptat să spui,
deoarece cartea aleasă a fost doi de inimă !
Scuze, a trecut ceva timp...
Doamnelor şi domnilor...
Doi de inimă !
Bine, aveţi răbdare. Staţi, staţi, va merge.
Doi de inimă !
A fost...
- Damă de inimă. - Doi de inimă !
Trebuie să fie pe aici pe undeva. Stai, stai, stai, o secundă,
vine...
Doi de inimă...
Catherine...
Nu e doi de inimă în acest pachet !
Bun venit la Le Calmar Saint Marie.
Să lăsăm mâncarea să vorbească.
Aici !
Categoric atacat din spate, s-a întors şi apoi...
Nenorocitule...
Obosit, bunicule ?
Următoarea mea lecţie în arta de la curte.
Vrem să avem o experienţă completă.
Traducerea şi adaptarea LuiGeluS @ SFZ <font color="