‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫אני לא מאמין שאפגוש את הורייך.‬
‫תקשיבו, הם לא יודעים כלום על סקוט‬ ‫ועל כל זה, אז פשוט... ‬
‫הם חושבים שבאנו סתם, לנופש. בסדר?‬
‫סתם לנופש.‬
‫אני לא מאמינה שזה הבית שלך.‬
‫תמיד חשבתי שגדלת בשכונת עוני.‬
‫לא. נולדתי בשכונת עושר, ‬
‫ורק ביקרתי בשכונות העוני, כי שם היו הסמים.‬
‫תקשיבו, אל תתאכזבו‬ ‫אם הם יהיו מוזרים או קרירים, בסדר?‬
‫הם שיפוטיים כלפי החברים שלי.‬
‫שלום לכם, בוקרים! ברוכים הבאים לחווה.‬
‫מלקולם, בוא תראה מה הזאבים הביאו.‬
‫פיל, אני משתתפת בצערך.‬
‫פיל... ‬
‫מסכן שלי.‬
‫טוב, בואו ניכנס.‬
‫הבית שלכם ממש מקסים.‬
‫כן. ממש אהבתי את... ‬
‫המדפים האלה.‬
‫כן. על המדף האמצעי‬ ‫היו מונחים האגסים הדקורטיביים שלי, ‬
‫עד שמיי גנבה אותם, ‬
‫וזרעה כאוס במשפחה שלנו.‬
‫פיל, רוצה לברך לחיים?‬
‫קודם כול, תודה רבה על האירוח.‬
‫אני בתקופה קשה מאז שאבא שלי נפטר, ‬
‫בייחוד מפני שזו אשמתי שהוא עזב את המשפחה.‬
‫לא, פיליפ... ‬
‫לא ייתכן שזו אשמתך.‬
‫תודה, מלקולם, אבל... ‬
‫פשוט... ‬
‫כשהייתי בן ארבע, אבי הביולוגי נפטר, ‬
‫ואימא שלי התאהבה שוב כשהייתי בן שש, ‬
‫ואבי החורג עבר לגור איתנו.‬
‫הוא גידל אותי כאילו הייתי בנו.‬
‫הוא קנה לי זרעים, לקח אותי למשחקי בייסבול, ‬
‫אבל סירבתי להיפתח אליו.‬
‫כל דבר בו עצבן אותי.‬
‫הצעדים שלו היו רועשים מדי.‬ ‫האוטו שלו היה חום.‬
‫היה לו גם חלוק שהסריח נורא.‬
‫אבל אימא שלי אהבה אותו כל כך.‬
‫ויום אחד, כשהייתי בן 14 בערך, ‬
‫עשיתי משהו רע.‬
‫אמרתי לאימא שלי שראיתי אותו עם אישה אחרת.‬
‫אמרתי ״אימא, אני נשבע, ‬ ‫ראיתי אותו מנשק לה את הציצים״.‬
‫והיה להם ריב נוראי במשך חמש שעות, ‬
‫ופשוט התחבאתי בחדר שלי.‬
‫ואז שמעתי דלת נטרקת, וזהו זה.‬
‫מאז לא ראיתי אותו.‬
‫ג׳יזס, פיל... ‬
‫תודה, פיליפ.‬
‫נשמע שזו הייתה לחלוטין אשמתך.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫פיל, אתה תישן על הספה.‬
‫אתן תהיו בחדר של מיי.‬
‫אתן בטח תשושות.‬
‫לכו לישון.‬
‫אני ערנית.‬ ‫-בא לי לצאת.‬
‫כן.‬
‫נשתה משהו... ‬ ‫-לילה טוב.‬
‫טוב.‬
‫טוב.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫אז איך זה להתעורר בטורונטו?‬
‫בחדר בו גדלתי?‬
‫מאיר עיניים.‬ ‫-כן?‬
‫לא ייאמן שג׳יימס דין ניגן באבוב‬ ‫ואהב את בט מידלר בילדותו.‬
‫אז מה בא לך לעשות?‬
‫נשאר לך איזה דילדו דו־ראשי מהילדות?‬
‫אלוהים... ‬ ‫-כן?‬
‫אולי נמצא מה לעשות עם האבוב.‬
‫תוק תוק.‬
‫העניין לגבי בית המשפט העליון‬
‫זה שהוא לא כמו הסנאט.‬ ‫-תודה.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-היי.‬
‫איזו התחזות עלובה.‬
‫קיצר, נאכל בעוד 20 דקות.‬
‫אימא... ‬ ‫-כן.‬
‫הפואנטה של הנסיעה היא שאני וג׳ורג׳‬ ‫נוכל לבלות זמן איכות ביחד.‬
‫טוב... ביחד איתנו.‬
‫מיי, רמת האמון שלי בך‬
‫היא בערך מינוס 84 אחוז.‬
‫אז חובה לשמור על קרבה פיזית.‬ ‫ניפגש בעוד 20 דקות.‬
‫ככה טוב.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬ ‫-כן.‬
‫גנבת את האגסים הדקורטיביים ההם?‬
‫את רצינית?‬
‫מה... את לא סומכת עליי?‬
‫אני רוצה לסמוך עלייך, אבל את מקשה עליי.‬
‫חשבתי שמטרת הנסיעה הייתה שתתעמתי עם סקוט, ‬
‫אבל לא הזכרת את זה אפילו פעם.‬
‫וקיוויתי שתעמדי במילה שלך, ‬
‫ותוכיחי לי שאת רצינית... ‬
‫אני עושה את זה. עכשיו.‬
‫אלך עכשיו ואדבר איתו, ‬
‫וזהו זה.‬
‫בסדר? אדבר עם סקוט.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫ואז שתינו נבלה יפה ביחד.‬ ‫-טוב.‬
‫תנעלי את הדלת, ואל תגלי להוריי שברחתי.‬ ‫-טוב.‬
‫אחזור בעוד... ‬
‫לפני ארוחת הבוקר.‬
‫איך היה?‬
‫לא טוב. כן... ‬
‫לא הלכתי. סתם ישבתי על הגג חצי שעה.‬
‫מה, פה בחוץ?‬ ‫-כן, פה בחוץ.‬
‫אוי. מיי... ‬
‫ג׳ורג׳, תראי... ‬
‫אני יודעת שאת רוצה שאתאפס על עצמי, ‬
‫ושאטפל בכל העניינים שלי‬ ‫ואפסיק להיות גרביל תזזיתי.‬
‫זה גם מה שאני רוצה.‬
‫אבל זה עניין גדול, מפחיד ואישי, ‬
‫ואני חייבת לעשות את זה בדרך שלי, ‬
‫וכשאף אחד לא סומך עליי, ‬ ‫וכשכולם יוצאים מהנחה שאני טינופת, ‬
‫זה לא בדיוק מעודד צמיחה.‬
‫עכשיו יש לי פיפי.‬
‫אה, אוקיי... שלום.‬
‫מה קורה פה?‬ ‫-ובכן... ‬
‫טוב... מלקולם?‬
‫שלום, יקירה.‬
‫רק שאבתי מעט מהשתן שלך למכל הזה, ‬ ‫כדי לשלוח אותו לבדיקת סמים.‬
‫חשבתי שתמציא משהו, לא שסתם תגלה לה.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫לינדה, שמורה לנו הזכות... ‬
‫סבבה. רוצים את השתן שלי?‬
‫פשוט תבקשו, ואתן לכם ממנו בשמחה.‬
‫למה לא ישר מהמקור?‬
‫אלוהים!‬ ‫-אלוהים!‬
‫מיי!‬ ‫-מה?‬
‫היי, מה קורה?‬
‫רוצי שמוליק!‬
‫מה קורה פה?‬
‫אלוהים!‬ ‫-הם בודקים אם יש לי סמים בשתן.‬
‫שמענו אותך מתגנבת... ‬ ‫-אני מנסה להשתפר... ‬
‫פיל, תציץ החוצה ותבדוק אם הוריי עדיין שם.‬
‫כן, הם עדיין שם.‬
‫זה כזה מטורף!‬
‫הם קושרים אותנו ברצועה. זה כזה טיפוסי!‬
‫אולי אני אסיח את דעתם, ‬ ‫ואתן תצאו בדלת האחורית?‬
‫באמת?‬ ‫-לא, פיל... ‬
‫יהיה לנו כיף ביחד, שלושתנו.‬ ‫-בשביל זה באנו.‬
‫בלי להעליב, אני חושב‬ ‫שיהיה לי כיף יותר עם הורייך.‬
‫זה מוזר.‬
‫כאילו... מוזר שתגיד דבר כזה, כי הרגע... ‬
‫לא יודע אם אמרו לכן את זה פעם, ‬ ‫אבל אתן חתיכת תיק.‬
‫בתור זוג.‬
‫אתן די מרוכזות בבעיות שלכן.‬
‫אף פעם לא שמעתי אתכן מנהלות שיחה על... ‬
‫מדע.‬
‫מדע?‬ ‫-מה?‬
‫אני צריך הפסקה קלה מהדרמה.‬
‫כאילו... ‬ ‫-כן, ‬
‫זה מאוד לא פייר בעיניי.‬ ‫-ממש לא פייר.‬
‫אנחנו דרמטיות?‬ ‫-בעיניי לא.‬
‫אנחנו ממש לא סיד וננסי.‬
‫טוב, קדימה!‬
‫ממש כיף לי פה.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫אנשים מעשנים וויד בכל מקום, ו... ‬
‫זו רק אני, או שיש פה מלא זוגות חד־מיניים?‬ ‫זאת השכונה של הלהט״ב?‬
‫לא, ממש לא. באמת.‬
‫קנדה פשוט ממש רגועה ומכילה.‬
‫כולם ברחוב הזה‬ ‫בטח ביסקסואלים ופוליאמוריים.‬
‫אולי גם אני הייתי, אילו גדלתי פה.‬
‫אולי היית פוליאמורית?‬
‫לא, לא באמת.‬
‫וזה לא היה מתאים לך, אז... ‬
‫אבל היית רוצה להיות פוליאמורית?‬
‫זה מעניין מאוד.‬
‫לא יודעת. כן, אולי.‬
‫אולי, יום אחד.‬ ‫-יום אחד, אה?‬
‫מיי מרטין?‬
‫אלוהים, דני!‬
‫שיט, זאת את!‬
‫היי, מה שלומך?‬ ‫-כן... ‬
‫אינקבוי יודע שאת בעיר?‬
‫שמע, טוב לראות אותך.‬
‫סבבה. בואי נשתה משהו איפשהו.‬
‫בואי נלך.‬ ‫-כן.‬
‫כן... ‬
‫זוכרת את הפרסומות משנות ה־90‬ ‫עם אנדי מקדאוול?‬
‫של לוריאל. היא עושה סיף, ‬ ‫ומדברת על מראה צעיר לעור... ‬
‫כן.‬
‫נדמה לי שבא לי עליה אז.‬ ‫-אה, וואו.‬
‫רציתי שהיא תדקור אותי.‬
‫רוצה שאני אדקור אותך?‬
‫כן.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫הבחורה הזאת עושה לך עיניים כל הערב.‬
‫היא מעוניינת בך.‬
‫זה מגוחך. מה פתאום.‬
‫סליחה, ראית את עצמך?‬
‫את היפהפייה של הנשף.‬
‫אני רצינית.‬
‫כן, טוב... ‬
‫מה היית עושה אם לא הייתי פה?‬
‫את לבדך, ‬
‫את בקנדה, ‬
‫שתית קצת, את מרגישה... ‬
‫קנדית... ‬ ‫-טוב.‬
‫היית ניגשת אליה?‬
‫אל... ?‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬ ‫-טוב.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫איך היה?‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫כן?‬ ‫-אני סבבה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, זה היה לוהט.‬
‫ממש לוהט.‬
‫היי, בא לך להסתלק מפה?‬
‫טוב.‬ ‫-כאילו... כמה שיותר מהר?‬
‫טוב.‬
‫טוב.‬ ‫-קדימה!‬
‫זה היה מעולה.‬
‫לא היה חוט ברזל בפנים.‬
‫אין חוט ברזל בנקניקייה.‬
‫זה טוב.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫הוא קרא לי ״אדוני״.‬
‫שמעת?‬ ‫-כן.‬
‫כל הזמן קוראים לי ״אדוני״.‬
‫כן.‬
‫אבל את... ‬
‫כשאת חושבת עליי, אצלך בראש, ‬ ‫את חושבת עליי בתור... ‬
‫בתור בן או בת, היית אומרת?‬
‫פשוט עלייך, האמת.‬
‫כן.‬
‫שאלה חשובה יותר: איך את רואה את עצמך?‬
‫אני פשוט אני, נראה לי.‬ ‫-כן.‬
‫אבל אז יש לי הרגשה ש... ‬
‫אין באמת דבר כזה, ואני לא יודעת מה זה... ‬
‫אני חושבת שיש דבר כזה.‬
‫זה א־בינארי, מיי.‬
‫אני ממליצה לך לגגל את זה.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫באמת כדאי שאגגל את זה.‬ ‫-תגידי לי, ואשתמש במילים הנכונות.‬
‫אמרתי את הדבר הנכון?‬ ‫-כן. אמרת את הדבר המושלם.‬
‫אולי גם אגגל מטפלים.‬
‫כן... כן.‬
‫אולי תמצאי מטפל פה.‬
‫אולי נעבור לגור פה.‬
‫נוכל לפתוח דף חדש.‬
‫מיי מרטין!‬
‫פאק... ‬ ‫-שלום!‬
‫לא, ג׳ורג׳... ‬
‫ידיד או אויב?‬ ‫-אויב. אנחנו בסכנה. בואי נברח!‬
‫מיי!‬
‫זה בסדר.‬ ‫-את בטוחה?‬
‫כן, ברחנו להם.‬
‫שנקרא למשטרה?‬ ‫-ומה נגיד?‬
‫שסוחר סמים רוצה ממני כסף שאני חייבת לו?‬ ‫-אלוהים, אני ממש רטובה כרגע.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-אלוהים, זה היה כזה מפחיד!‬
‫באיזה רחוב אנחנו?‬
‫לא יודעת. איזה?‬
‫נראה לי שגרתי פה פעם.‬
‫בבית הזה?‬
‫כן. נראה לי ש... זה כזה הזוי!‬
‫פה גרתי עם סקוט.‬
‫זה היה המטבח, ‬
‫וזה היה החדר שלו.‬
‫מיי, זה בית פרטי.‬
‫לא כדאי... ‬ ‫-זה מטורף.‬
‫החדר שלי מאחור. אפשר להגיע לשם?‬
‫באמת?‬ ‫-כן, בואי.‬
‫אבל מיי, זה... ‬
‫כן, זה זה.‬
‫זה החדר שלי.‬
‫היו לכם חדרים נפרדים?‬ ‫-כן.‬
‫כן. רציתי חדר משלי.‬
‫לא רציתי... להיות איתו, את יודעת.‬
‫כשעברנו לגור יחד. חשבתי שהיינו ידידים.‬
‫אלוהים, מיי... מישהי ישנה שם.‬
‫בואי נלך.‬
‫מיי.‬
‫המיטה שלי הייתה בדיוק שם.‬
‫פאק. אני זוכרת את המגע‬ ‫של השטיח על הבהונות שלי.‬
‫ואם היא תתעורר ותראה שאנחנו מסתכלות עליה?‬
‫נדמה לי שהייתי... ‬
‫שוכבת מתחת למיטה.‬
‫מתחבאת מתחת למיטה לפעמים.‬
‫כן.‬
‫פאק.‬
‫פאק... ‬
‫אני מזמינה משטרה, יא סוטים!‬
‫שיט!‬
‫מיי מרטין!‬
‫אלוהים!‬ ‫-בואי הנה!‬
‫איפה הן?‬
‫אני לא רוצה למות בקנדה.‬
‫מה את עושה?‬
‫מיי!‬
‫אני אמצא אותך!‬
‫איפה הן?‬
‫רוצו, חזרזירות!‬
‫היי גברת, ראית פה זוג טינופות?‬
‫שני נערים ניסו לפרוץ לי לבית!‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫כל כך.‬
‫אוי, פאק... ‬
‫ג׳ורג׳, תפסיקי.‬
‫תפסיקי.‬
‫אלוהים. פאק... ‬
‫מיי, מה קרה?‬ ‫-אלוהים!‬
‫פאק... ‬
‫מה? מה העניין?‬
‫הלוואי שידעתי... ‬
‫איזה מין אדם יכולתי להיות.‬
‫כאילו... אם לא הייתי פוגשת אותו.‬
‫אני לא עומדת בזה.‬
‫כאילו... ‬
‫החיים, או... ‬
‫להיות מאוהבת בך.‬
‫מיי, בבקשה תקשיבי. תקשיבי לי.‬
‫טוב?‬
‫את בקושי מתמודדת עם זה, ‬
‫אבל יש הבדל. את מתמודדת עם זה.‬
‫בכל יום.‬
‫באמת.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫מה דעתך על לצאת מהעיר?‬
‫לנסוע לאנשהו.‬
‫כן, בא לי.‬
‫כן.‬
‫אולי לטבע?‬
‫כי... ‬
‫אף פעם לא ניסינו את הטבע.‬
‫״כשאין לשאלה תשובה נכונה, ‬
‫יש רק תגובה כנה אחת:‬
‫התחום האפור שבין ׳כן׳ ל׳לא׳.״‬
‫היי.‬
‫מה אתם עושים?‬ ‫-אני מקריא לאמך את ״צופן דה־וינצ׳י״.‬
‫היא במתח.‬
‫כן, היה נחמד אם היית מתקשרת.‬
‫ישנתי 20 דקות הלילה, ‬
‫בזמן שאת בטח הזרקת בנזין עם קומיקאים.‬
‫רבים מחבריי הטובים הם קומיקאים.‬
‫בשלב מסוים תיאלצו פשוט לבטוח בי.‬
‫איך נוכל לבטוח בך, מיי, ‬ ‫כשעוד לא גילית לנו אפילו‬
‫מה עשית באגסים הדקורטיביים שלי?‬
‫אלוהים... ‬ ‫-זה יכול להיות צעד ראשון טוב.‬
‫אני לא יודעת איך עוד להגיד את זה.‬
‫לא נגעתי ב... ‬ ‫-הם היו שם, ואז פתאום נעלמו.‬
‫בואו איתי לגינה בבקשה.‬
‫הגיע הזמן שתראו משהו.‬
‫אלוהים, האגסים שלי!‬
‫אני לא גאה בזה.‬
‫ב־2003,‬
‫ארגנתי את דגמי הספינות שלי, בשלומיאליות, ‬
‫והפלתי את האגסים מהמדף.‬
‫הם נשברו, ‬
‫וקברתי אותם כאן, בגינה.‬
‫אני לא מאמינה.‬ ‫-לא.‬
‫לא ידעתי שתאשימי את מיי, וכשזה קרה... ‬
‫כבר היה מאוחר מדי לחלץ את עצמי מ... ‬
‫הסוד הנורא הזה.‬
‫אולי הייתי צריכה פשוט לדבר איתך.‬
‫פשוט לא רציתי לדעת.‬
‫טוב, עכשיו מצאנו אותם... ‬ ‫-אני לא מתכוונת לאגסים.‬
‫אני בטוחה שיש דברים שקרו‬ ‫שהייתי צריכה לשאול אותך עליהם.‬
‫פשוט לא רציתי לדעת כלום.‬
‫כי מרגע שיודעים, יודעים.‬
‫את יודעת? ואז אי אפשר להפסיק לדעת.‬
‫את מאשימה אותי בזה שלא רציתי לדעת?‬
‫לא, אני... ‬
‫אני לא מאשימה אותך בכלל.‬
‫אני רק... ‬
‫הלוואי שיכולתי להתחיל מחדש, ‬
‫ופשוט לפגוש אתכם, ולהגיד‬ ‫״היי, אני מיי. רוצים להיות ההורים שלי״?‬
‫העבר תמיד נמצא איתנו, קופיפה.‬
‫החוכמה היא לא לתת לו להסתיר את הדרך קדימה.‬
‫מעכשיו ואילך, ‬
‫בואו נדע הכול. בסדר?‬
‫כן. מעכשיו ואילך.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫אף פעם לא חיבקתי את הוריי ככה.‬ ‫-כנ״ל.‬
‫זה באמת מראה יפהפה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫סיפרת לפיל על התוכנית?‬ ‫-איזו תוכנית?‬
‫ניסע צפונה, ליערות.‬
‫מצאנו Airbnb על שפת אגם, ‬
‫וחשבנו לבלות שלושתנו, להיות בטבע... ‬
‫כאילו... ‬
‫אמרתי שאתקן את מתקן‬ ‫האכלת הציפורים של מלקולם, ‬
‫אז... ‬ ‫-פיל, ‬
‫אתה יכול להישאר פה אם בא לך.‬
‫אתה יכול לישון בחדר שלי בינתיים, ‬
‫אם זה מקובל עליכם.‬
‫בשמחה רבה.‬
‫תישאר כמה שתרצה, נערי.‬
‫תישאר לתמיד.‬
‫תודה, מיי.‬
‫נתקשר כשנגיע.‬
‫את חושבת שהן יהיו בסדר?‬
‫טוב, אם הן ייפלו לאגם, ‬
‫הן יחטפו היפותרמיה וימותו תוך דקות.‬
‫הן יהיו בסדר. הן חכמות.‬
‫קדימה! טבע!‬
‫כדאי שאזהיר אותך, אגב, ‬ ‫שבדרך כלל, כשאני נוסעת לצפון, ‬
‫אני אוהבת לצוד חיות גדולות.‬
‫באמת?‬
‫לא!‬ ‫-אה.‬
‫יש לי רק עצירה זריזה בדרך.‬
‫כן? איפה?‬
‫במועדון הקומדיה.‬
‫- הבונה -‬
‫רוצה שאבוא איתך?‬
‫לא.‬
‫אבל תודה.‬
‫אני צריכה לדבר איתך.‬
‫היי.‬
‫כאן?‬ ‫-כן.‬
‫היי, תנו לי קצת ספייס.‬
‫תודה.‬ ‫-למה? שיישארו.‬
‫הם ידעו.‬
‫כולם ידעו.‬
‫את רוצה לשבת, או... ?‬
‫אני רק צריכה לשאול אותך כמה שאלות.‬
‫את רוצה לבטל אותי?‬
‫פאק... ‬
‫אני רק רוצה לדבר איתך, סקוט.‬ ‫זאת שיחה שאני רוצה לעשות עם חבר.‬
‫טוב.‬
‫כשלקחת אותי אליך, ‬
‫ידעת מה אתה רוצה?‬
‫מה אתה רוצה שיקרה בינינו?‬
‫לא.‬
‫לא, נתתי לך לגור אצלי‬ ‫כי לא היה לך לאן ללכת, ו... ‬
‫אז, אני מניח ש... ‬
‫את יודעת... ‬
‫התאהבתי בך.‬
‫כן.‬
‫ואיך אני הרגשתי לגבי זה, אז?‬
‫לא יודע.‬
‫לא היית מעוניינת. לא רצית.‬
‫כן. אני זוכרת שאמרתי את זה המון.‬
‫ומה קרה אז?‬ ‫התשת אותי, או... מה קרה?‬
‫בחייך, אנחנו... ‬
‫התאהבנו, אני מניח.‬
‫זה כזה מטומטם, ‬
‫אבל כשאמרת שאתה רוצה שנתחתן, ‬
‫התכוונת לזה?‬
‫לא.‬
‫כאילו... ‬
‫לא, זה סתם משהו שאנשים אומרים, ‬
‫אבל כן אהבתי אותך.‬
‫ובאותו זמן, אני שילמתי על כל החיים שלך.‬
‫זה היה מלחיץ נורא.‬ ‫ניסיתי להרחיק אותך מהסמים... ‬
‫פשוט הרגשתי שאני... ‬
‫הרגשת מה? מה הרגשת?‬
‫טוב.‬
‫הרגשתי ש... ‬
‫מגיע לי משהו בתמורה.‬
‫מגיע לך.‬
‫תקשיבי, ‬
‫התנצלתי שוב ושוב.‬
‫כן.‬
‫אני חרא, והלוואי שהייתי מת.‬ ‫אני לא יודע מה את רוצה שאגיד.‬
‫את יכולה להגיד לעצמך‬ ‫שאני השורש של כל הבעיות שלך, ‬
‫אם ככה קל לך יותר, אבל... ‬
‫כשהכרנו, כבר היית דפוקה.‬
‫לא, אני יודעת את זה.‬
‫היית נרקומנית מפונקת וזועמת.‬
‫שיקרת כל הזמן.‬
‫אני עובדת על כל הדברים האלה, ‬ ‫אבל קודם כול, אני מדברת איתך.‬
‫למה רק איתי?‬
‫מה לגבי מייק, ‬ ‫וכל החבר׳ה ההם שלא שמו עלייך קצוץ?‬
‫אני אהבתי אותך.‬
‫בסדר?‬
‫היית החברה הכי טובה שלי, והיה לנו בית.‬ ‫-אבל זאת הסיבה שזה כואב.‬
‫זאת הסיבה שזה כואב. בגלל שסמכתי עליך.‬
‫ועכשיו, ‬
‫כל האהבה בחזה שלי, ‬
‫היא כמו... ‬
‫כמו נחשים קשורים, ‬
‫והיא כזאת... ‬
‫היא כזאת מלוכלכת.‬
‫זה קשור לאישה שהתקשרה אלייך?‬
‫טוב, תקשיבי. כן.‬
‫הייתה... ‬
‫עוד אישה אחת, ‬
‫קצת צעירה, אבל... ‬
‫ל״אישה קצת צעירה״ קוראים ״ילדה״.‬
‫אלוהים. בחייך... ‬
‫לך תזדיין.‬
‫לך תזדיין, סקוט.‬
‫אז מה?‬
‫אני פשוט בנאדם רע?‬
‫מה... ‬
‫אני לא יודעת מה המשמעות של זה בכלל.‬
‫מה המשמעות של זה?‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬
‫את מאמינה?‬
‫מה עכשיו?‬
‫אני לא רוצה לראות אותך, ‬
‫או לדבר איתך, לעולם.‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫בואי ניסע.‬
‫טוב.‬
‫את יכולה לעצור רגע?‬ ‫-כן.‬
‫טוב!‬
‫עכשיו אפשר לנסוע.‬ ‫-טוב.‬
‫את יודעת שפעם רדף אחריי דוב?‬
‫באמת?‬
‫לא יודעת. אני לא בטוחה.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫משועממת מעצמי.‬
‫את יודעת?‬ ‫-כן.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫כן... טוב.‬
‫אני אוהבת את קנדה.‬
‫אבל... ‬
‫מעבר הנה לא יהיה דף חדש בשבילך, נכון?‬
‫לא ממש.‬
‫אבל אולי פעם.‬
‫אולי פעם נוכל לעבור‬ ‫למקום מטורף, כמו ספרד.‬
‫כן.‬
‫נוכל לדוג בקרח בנורווגיה.‬
‫כן.‬ ‫-אם נרצה.‬
‫טוב.‬ ‫-נוכל לעשות כל דבר.‬
‫נראה לי שאני... ‬
‫כבר לא זקוקה לך כל כך.‬
‫אבל אני רוצה אותך.‬
‫את רוצה אותי?‬
‫כן.‬
‫טוב.‬ ‫-כן.‬
‫אז... ‬
‫מה זאת פוטוסינתזה?‬
‫טוב. פוטוסינתזה היא תהליך שבו... ‬
‫זה תהליך כימי.‬
‫צמחים משתמשים באור השמש, ‬
‫והופכים פחמן דו־חמצני ומים לאנרגיה.‬
‫הם משתמשים באור השמש?‬ ‫-כן.‬
‫זה מדהים אותי.‬
‫טוב, אם אהבת את זה... ‬ ‫אפשר לספר לך על כלורופיל?‬
‫מה זה?‬ ‫-טוב... ‬
‫נכון צמחים הם ירוקים?‬
‫אני יודעת שצמחים הם ירוקים.‬ ‫-כן, ירוקים. אז... ‬
‫למה הם ירוקים?‬
‫נו?‬ ‫-כלורופיל!‬
‫ידעת את התשובה לפני שאמרתי בכלל!‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין ‬