‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫הקיץ חלף במהירות ובלי לשים לב,‬ ‫קייטי ואני נהפכנו לתלמידות השנה האחרונה.‬
‫ידעתי שקייטי מתרגשת לקראת השנה האחרונה,‬ ‫אבל לא ידעתי עד כמה.‬
‫כן.‬
‫אלכסה!‬
‫היי, שנה אחרונה!‬
‫למה את לא קמה? למה את לא נרגשת?‬
‫אני כן נרגשת.‬
‫נרגשת כי אני בשנה אחרונה‬
‫ויודעת בדיוק כמה פעמים ללחוץ על הנודניק‬
‫לפני שצריך לקום.‬
‫עבדתי קשה כדי לנוח ככה.‬
‫אני בכל זאת מצלמת סלפי‬ ‫של היום-הראשון-בשנה-האחרונה,‬
‫אז...‬ ‫-אל תעלי את זה.‬
‫השיער שלך נראה טוב.‬
‫תתייגי אותי.‬
‫זה נראה נהדר!‬
‫היום הראשון האחרון של הילדה האחרונה שלנו.‬
‫כן.‬
‫משהו מכאן למעני?‬ ‫-עדיין לא. לא.‬
‫אלכסה תשב כאן.‬
‫לא סיימתי.‬
‫נאכל אפיפיות קינמון ותותים.‬
‫המנה האהובה עליה.‬
‫ועליי.‬
‫נדבר על התקוות והחלומות שלה לשנה החדשה.‬
‫נשמע...‬ ‫-עדיין לא סיימתי.‬
‫אחרי ארוחת הבוקר,‬
‫נקדיש דקה לחשיבות הרגע הזה.‬
‫פשוט יש כאן הרבה אפיפיות.‬
‫בוקר טוב. איך...?‬ ‫-בוקר.‬
‫בסדר.‬
‫אז... היום הראשון האחרון.‬
‫תקוות או חלומות לשנה החדשה?‬
‫אני מקווה שזכרתי לשים דאודורנט.‬
‫לא.‬
‫מה דעתך לגבי ילד נוסף?‬
‫...בעד ונגד...‬
‫היי. אני כל כך נרגשת.‬ ‫לקראת היום הראשון בבית הספר.‬
‫חבל שאימא שלי לא.‬
‫היא כל כך לחוצה מתפקיד היועצת,‬
‫שהיא החליפה בגדים שש פעמים,‬
‫החליטה לפתע לספר את ג'ק,‬
‫ולא מפסיקה לשאול את פוטטו,‬
‫"על מה אתה מסתכל?"‬
‫היי, מוכנה?‬
‫אני לא רוצה לפספס דקה מהשנה האחרונה.‬
‫הבנתי את זה כשהתעוררתי‬ ‫וראיתי אותך בוהה בי.‬
‫מה? כן, זה היה מצחיק.‬ ‫-כן.‬
‫אוהבת אתכם.‬
‫טוב, היא אוהבת אותי‬
‫והיא שמה דאודורנט.‬
‫אני מניחה שזה מספיק.‬
‫הייתה תקלה עם המספריים.‬
‫זה לא כל כך נורא. נכון, חבר'ה?‬
‫היום הראשון הוא רק חצי יום‬ ‫אז זה אמור להיות רק חצי מביך.‬
‫זה לא בסדר.‬
‫נכון שזה מטורף? היום הראשון שלי בתיכון.‬
‫נכון!‬
‫שבי.‬
‫בסדר, אז...‬
‫ספרי לי על התקוות והחלומות שלך‬ ‫לשנת הלימודים.‬
‫אני רוצה לעשות רושם טוב.‬ ‫כלומר, יש שולחן למורים המגניבים?‬
‫ואם כן, אני מספיק מגניבה לשבת שם?‬
‫טוב, אם את רוצה להתיידד,‬
‫תפתחי במחמאה או בדיחה.‬
‫יש לך חוש הומור נהדר.‬
‫נכון.‬
‫תודה. הייתי ממש זקוקה לזה.‬
‫גם אני.‬
‫יש לך כובע?‬
‫אסור לחבוש כובעים בכיתה.‬
‫אני חושב שזה לא מורגש.‬
‫אנחנו צריכים ללכת.‬
‫אל תשכחי את האוכל.‬
‫תודה, אימא.‬
‫כלומר, לורי.‬
‫זה לא הפריע לי.‬
‫נחמד.‬ ‫-יש משהו שאת רוצה להחליף?‬
‫אולי פשוט תיקח הכול,‬
‫כדי לפצות על...?‬
‫אתה יודע.‬
‫היי.‬
‫אני לא רוצה ששום דבר‬ ‫יפריע ליום הראשון המושלם של השנה.‬
‫בוגרים!‬
‫כן!‬
‫אבל התאים שלנו רחוקים זה מזה.‬
‫מה?‬
‫כן, הם תמיד היו זה ליד זה.‬
‫כאילו, אנחנו בכלל בוגרות ביחד?‬
‫צריך לסדר את זה.‬
‫אני יכול להתחלף בתאים.‬
‫מה? קודי, לא!‬ ‫-לא נוכל להסכים.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-בטוח?‬
‫מעולה. ליד חדר ההלבשה של הבנים.‬
‫הריח יהיה נעים.‬
‫צילום חמוד של ספנסר.‬
‫קייטי, אל תספרי לכולם‬
‫שאני יוצאת עם בחור מהמכללה!‬
‫טוב.‬
‫היי, חבר'ה.‬ ‫-היי.‬
‫הבוגרות הגיעו!‬
‫מה, מה!‬
‫מה קורה איתה?‬
‫היא נרגשת כל הבוקר.‬
‫היא קייטי פעמים קייטי.‬
‫טוב, אנחנו נשחק אותה השנה.‬
‫נתחיל בתעלול הבוגרים המסורתי‬
‫של עיטור הפסל של דאגלס וולארד.‬
‫כן, תראו. יש לנו...‬
‫קצף גילוח,‬
‫צעיף נוצות, אף של ליצן...‬
‫מי איתי?‬
‫אני מתגעגעת לימים שלא הייתי‬ ‫חלק מקבוצת החברים שלך.‬
‫אני ממש לא בקטע.‬
‫את מכירה את המנהלת טרוגלי ביום הראשון.‬
‫אחרי חופשת קיץ, היא משוטטת במסדרונות‬
‫ורק מחפשת לרדת על מישהו.‬
‫אין מצב. אני שואפת ל"מצטיינת השנה".‬
‫מה? מקבלים כרטיס מתנה.‬
‫טוב, יש הרבה דרכים אחרות‬ ‫לשחק אותה בשנה האחרונה.‬
‫לא. אנחנו עושות את זה.‬
‫את בטוחה?‬
‫כי זה נראה מלחיץ קצת,‬
‫ואני חוששת מהחרדות שלך.‬
‫לא, זה לא העניין.‬
‫קדימה, אלכסה. אנחנו מקשטות את הפסל.‬
‫בסדר.‬
‫יש לך אחיזה רצינית.‬
‫תודה על הסיור, המנהלת טרוגלי.‬
‫אם יש שאלות...‬ ‫-רק כמה.‬
‫תפני לאחד המורים שלנו.‬
‫סאלי, לינדה, הרב,‬
‫זו יועצת בית הספר החדשה שלנו,‬
‫ג'ניפר קופר.‬
‫היי!‬
‫היי.‬
‫אז... סאלי.‬
‫יש לך חוש הומור נהדר.‬
‫לא נכון.‬
‫הנה הוא!‬
‫את כל כך מצחיקה, סאלי.‬
‫נתראה בהפסקה, חבר'ה.‬
‫שולחן המגניבים, נכון?‬
‫זה יהיה כיף.‬
‫להבריז מהשיעור, לקשט את פסל בית הספר.‬
‫מי את?‬
‫אני קייטי-יום-ראשון-בשנה-אחרונה.‬
‫מצאתי את הספל האהוב עליי.‬
‫ברכב של לוקאס עם פרוסת הלזניה האחרונה.‬
‫מצטער. חשבתי שאת אכלת.‬
‫אם הוא יחזור למעונות,‬
‫יזרקו אותו משם שוב.‬
‫היינו צריכים לדרוש ממנו לנקות כבר מזמן.‬
‫אני יודעת, אבל קל יותר לעשות הכול.‬
‫ואני רק אומרת, אף אחד לא מנקה כמוני.‬
‫טוב, הגיע הזמן שהוא ילמד.‬
‫לוקאס! רד לכאן!‬
‫מותק, כל כך קשוח.‬
‫פרצוף רציני, לורי.‬
‫היי, אימא. תוכלי לכבס לי את אלה?‬
‫מצטער. לא ידעתי שאתה רוצה לעשות את זה.‬
‫לוקאס, אימא שלך ואני‬ ‫לא מבצעים מטלות במקומך.‬
‫יש לי מטלות?‬
‫כן. תכבס לעצמך בעצמך.‬
‫אתה בוגר עכשיו.‬ ‫-זה יהיה טוב עבורך.‬
‫בסדר.‬
‫היי, חיפשתי את החולצה הזאת.‬
‫מבוגרים, נכון?‬
‫לא חשבתי שאגיד את זה,‬
‫אבל וולארד הזקן די חתיך.‬
‫סטיוארט פטרסון, ראיתי את זה!‬
‫זאת טרוגלי.‬ ‫-מהר.‬
‫בסדר.‬
‫לכאן!‬ ‫-לכאן!‬
‫בסדר.‬
‫אתה בצרות רציניות, אדון!‬
‫זה היה קרוב.‬
‫כן, איזה ריגוש.‬
‫מה?‬
‫טוב, נשאר רק אף הליצן.‬ ‫-רגע, השתגעת?‬
‫טרוגלי עלולה לחזור בכל רגע.‬
‫נכון. צריך להזדרז.‬
‫קייטי, מה קורה?‬
‫את נורא... נרגשת.‬
‫את בטוחה שזה לא קשור לחרדה שלך?‬
‫לא, כבר אמרתי לך, אני על זה.‬
‫את יכולה לדבר איתי.‬
‫קייטי.‬
‫בסדר.‬
‫כששמעתי שיש לך סרטן,‬
‫זה היה ממש לפני שעלינו לתיכון.‬
‫עבר עלייך הרבה ולא רציתי לספר לך,‬
‫אבל... פחדתי נורא.‬
‫אוי, קייטי.‬
‫אבל כל זה מאחורינו עכשיו.‬
‫כן. אני יודעת.‬
‫אבל...‬
‫כשהתחלנו ביחד בשנה הראשונה,‬
‫אני זוכרת שתהיתי‬ ‫אם תהיה לנו שנה אחרונה ביחד.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני מצטערת שפחדת נורא.‬
‫אבל, היי...‬
‫אנחנו כאן.‬
‫היום הראשון בשנה האחרונה,‬
‫ואני פשוט...‬
‫לא יכולה להפסיק לחשוב‬ ‫כמה אני אסירת תודה על זה.‬
‫אז אני רק רוצה שזה יהיה מושלם.‬
‫למה את צריכה להיות‬ ‫חברה הכי טובה מושלמת ומעצבנת?‬
‫לא, את מושלמת.‬
‫עשית את זה שוב.‬
‫בסדר.‬
‫לא רק שיהיה לנו‬ ‫יום ראשון מושלם של השנה האחרונה,‬
‫נחזור על כל הימים הראשונים‬ ‫ונעשה אותם כמו שצריך.‬
‫אמרתי לך שאת מושלמת.‬
‫תפסיקי.‬
‫מלינדה!‬
‫למה את לא בשיעור?‬
‫אוי, לא.‬
‫רק...‬ ‫-סלפי? כן.‬
‫בסדר.‬
‫אז כל הימים הראשונים שלנו.‬
‫בשנה השלישית רבנו, אז בלי לריב.‬ ‫-סגור.‬
‫בשנה השנייה פספסנו את פנסי המשאלות.‬
‫כי זייפת פציעה.‬
‫כי את... בלי לריב.‬
‫מי רב?‬ ‫-לא אנחנו.‬
‫רגע, אני עובדת הערב.‬
‫אז נכין את הפנסים היום.‬
‫מעולה.‬
‫ובשנה הראשונה פספסנו...‬
‫הכול אחרי שהשעו אותנו כי את...‬
‫היית אימפולסיבית וגחמנית‬ ‫במובן הכיפי ביותר.‬
‫כן. נכון.‬ ‫-כן.‬
‫יש שלט בכניסה‬ ‫על מסיבת הפיצה של השנה הראשונה.‬
‫"נשנוש הטירונים".‬
‫כן, לא נשנשנו עם הטירונים‬ ‫כשהיינו טירוניות.‬
‫ארוחת צהריים בחינם‬ ‫ונהיה חלק ממסורת השנה הראשונה.‬
‫כן. בסדר.‬
‫אבל איך נתחזה לבנות שנה ראשונה?‬
‫עיניים גדולות ומבט אבוד.‬
‫זה טוב.‬
‫מה הוא עושה?‬
‫כביסה.‬
‫אולי אעמוד בכניסה‬ ‫ואתן לו בעדינות כמה עצות?‬
‫חומד, אני אוהב אותך,‬
‫אבל את לא מסוגלת לעמוד בכניסה‬ ‫לתת עצות בעדינות.‬
‫כשכתוב על הידית "מים חמים",‬
‫זו לא מתיחה.‬
‫זה סדין מותאם, דייב.‬
‫קיפול למתקדמים.‬
‫פינה לפינה.‬ ‫-לא.‬
‫פינה לפינה.‬
‫היי, ג'ן. מה נשמע?‬
‫המורים חושבים שאני מוזרה.‬
‫חומד, אל תוותרי.‬
‫פשוט תמשיכי להיות כמו שאת,‬ ‫נפלאה, מקסימה ו...‬
‫איפה את?‬
‫בשירותי הבנות.‬
‫עדיין לא מצאתי את המשרד שלי.‬
‫בסדר. זה הזמן להחדיר ביטחון בילדים קטנים.‬
‫לא חשבתי שלצפות בלוקאס מבצע מטלות‬ ‫יגרום לי להתעייף.‬
‫אני לא מאמינה שאנחנו בשנה הראשונה בתיכון.‬
‫אני יודעת. הכול נראה כל כך גדול.‬
‫"נשנוש טירונים" שמח.‬
‫היי.‬
‫הצלחנו. היא חושבת שאנחנו טירוניות.‬
‫זה אדיר...‬
‫ומעליב קצת.‬
‫שלום, תלמידי שנה ראשונה.‬
‫אני המנהלת טרוגלי,‬
‫ואני מחכה בשמחה להכיר את כולכם,‬
‫ובסופו של דבר, להעניש רבים מכם.‬
‫בטח את.‬
‫נמשיך לשנה השנייה?‬ ‫-בדיוק.‬
‫בסדר.‬
‫שוטפים בצורה כזאת. כן.‬
‫השיער שלך.‬
‫כן.‬
‫אבל ילד אחד לבש את המכנסיים הפוך‬ ‫אז לא הייתי לבד.‬
‫לכדת את עצמך בפינה?‬
‫אולי.‬
‫אתה יכול להצמיד מגבות נייר לרגליים‬ ‫ולגלוש החוצה.‬
‫חשבתי לשחק "קנדי קראש"‬ ‫עד שהטלפון שלי יתרוקן,‬
‫אבל זה רעיון הרבה יותר טוב.‬
‫אתה יודע, מטלות זה...‬
‫ממש קשה.‬
‫טוב.‬
‫למה צריך לנקות מקלחת? המקלחת מנקה אותך.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-מקפל בצורת בוריטו.‬
‫אני לא יודע אפילו להכין בוריטו שאוכלים.‬
‫יש לך כישורים, גבר.‬
‫ויש לי שיטות לשטיפת כלים, סידור המיטה,‬
‫ולא לכדתי את עצמי בפינה מגיל שש.‬
‫תשמע,‬
‫תלמד אותי כמה שיטות ואני אסדר לך את השיער.‬
‫אתה יכול לסדר את זה?‬
‫אני לא מבין במטלות אולי,‬
‫אבל אני מבין בשיער.‬
‫בוא.‬
‫רגע.‬
‫איך מקפלים סדין מותאם?‬
‫אף אחד לא יודע.‬
‫הבאת גפרורים?‬
‫כן, אבל בואי נצא קודם.‬
‫שלא נפעיל את המתזים.‬
‫בית הספר איבד את המתזים‬ ‫בקיצוצי התקציב, לא?‬
‫לא, זה היה מר מתזסקי, המורה לגרמנית.‬
‫בסדר.‬
‫אל תשרפי את האצבעות.‬ ‫-בסדר.‬
‫שרפתי את האצבע.‬
‫אוי, לא.‬
‫זה בסדר.‬
‫לא, לא זה.‬
‫זאת טרוגלי.‬
‫חם.‬
‫האישה הזאת מגיעה לכל מקום.‬
‫תחשבי.‬
‫ופנוי.‬
‫עשינו את זה.‬
‫את מריחה עשן?‬
‫הפנסים.‬
‫אימא?‬
‫למה את לא בשירותי המורים?‬
‫יש שירותי מורים?‬
‫זה היום הראשון הכי גרוע אי פעם.‬
‫אל תקשי על עצמך כל כך.‬
‫גם לי היה פעם יום ראשון נוראי.‬
‫עם הזמן, המצב השתפר,‬
‫והתלמידים למדו לפחד ממני כמו שצריך.‬
‫זה סיפור נחמד.‬
‫את יודעת מה אני עושה כשעובר עליי יום רע?‬
‫אני מרתקת ילד.‬
‫רוצה לנסות?‬
‫אבל... זאת הבת שלי.‬
‫שהתעלולים שלה הובילו ל...‬
‫לזה.‬
‫שבוע ריתוק לשתיכן.‬
‫מה?‬ ‫-אוי, לא.‬
‫זו באמת תחושה טובה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫חכי כשתגרמי להורה לבכות.‬
‫אני כבר מת שיראו את השיער שלי מחר.‬
‫אני יודע.‬
‫וההורים שלי יתגאו בי מאוד‬
‫כשהם יראו אותי לובש חולצה שכיבסתי בעצמי.‬
‫דייב, תראה את הרצפות.‬
‫מצוחצחות.‬
‫הוא אפילו ניקה את הצמח.‬
‫זה ניקוי אבק למתקדמים.‬
‫וואו, ג'ק!‬
‫תראה אותך. כל כך נאה.‬
‫גם את זה עשיתי.‬
‫אני אחראי ל"נאה".‬
‫וכדי להודות לכם על הדרבון,‬ ‫אני מכבס גם בשבילכם עכשיו.‬
‫לוקאס, זה יותר משציפינו.‬
‫תודה, לוקאס.‬
‫רק תורם את חלקי.‬
‫הבגדים שלי!‬ ‫-הבגדים שלי!‬
‫טוב, לא ציפיתי שהיום הזה‬ ‫יסתיים בהסתבכות כזאת.‬
‫כן. הסתבכנו ביחד לפחות.‬
‫את יודעת,‬
‫יש דבר אחד אחרון של היום הראשון‬ ‫שרציתי לעשות.‬
‫טוב. הבוקר, היה לי חלום מטורף‬
‫שרקדנו בו במסדרונות בבית הספר.‬
‫רקדנו?‬ ‫-כן.‬
‫כן. זה היה די אדיר.‬
‫עשינו... משהו כזה,‬
‫ואז עשינו...‬
‫וככה...‬
‫כן, וגם ככה...‬
‫מסיבת-ריקודים-של-היום-הראשון‬ ‫בשנה האחרונה! מה, מה!‬