(valaki mantrát mond)
-Érzem, hogy itt vannak.
ÕSI TUDÁS
(Jinja)-Miért ilyen hideg a hó? (Chase)-Megmondtam, hogy hozz meleg holmit.
(Jinja)-A jégeralsó nem passzol az én stílusomhoz.
És még a gondolatától is viszketést kapok.
Na tessék. Máris viszketek, ráadásul majd megfagyok.
- Még sose hallottam Jinját nyafogni.
Úgy értem kitartás, nemsokára megcsodálhatjuk a Tebabi könyvtárat.
Állítólag gyönyörû. -Mintha attól nem fáznék.
- Ne csináld már Jinja. Legalább te örülhetnél, hogy végre egy igazi könyvtárba megyünk.
Nem te mondod folyton, hogy olvassunk többet? Vagy hogy olvassunk egyáltalán.
-De persze. Könyvet olvasni a jó meleg könyvtárszobában, ahol duruzsol a kandalló.
- A hideget simán ki lehet bírni. Mióta vagy ilyen nyafka?
Mozogni kell. -Mozogj te is észkombájn.
-Hógolyó csata, klassz ötlet. Gondolom.... Vagy mégsem.
-Ezt még nagyon meg fogod bánni kisapám.
-Bocs, de miért álltál pont a hógolyóm útjába?
- Védd magad Suno.
-Lavina, futás, gyorsan.
-Lassúak vagyunk. -Monsuno segítség kell.
(elõhívják a Monsunókat)
-Jól vagytok? -Én igen. -Bran hol van?
-Oda nézz.
-Segítsünk.
Csak nem esett bajod? -A lába csúnyán fest. Lehet, hogy el is tört.
-Komolyan? Honnan tudod? -Ellenõriznem kell.
Bizony, ez eltört. -Miért kell ilyen durván csinálni mindent?
-Jobb ha indulunk, a könyvtár már nem lehet messze.
Vigyük oda Brant, ott majd ellátják. (jajgat)
-Gyorscsapás, visszatérni.
-Nem tud lábra állni.
Pörölymén! Gyere. Hajolj ide.
(Bran)-Óvatosan.
-Nézzétek. -Mindjárt ott vagyunk Bran.
(jajgat)
-Ki ez a kis tökmag? -Fogalmam sincs. De a lavina után láttam, hogy követ minket.
-Ha az is az õ mûve volt, akkor jól kösse fel a gatyáját, mert nem állok jót magamért.
-Vidd Brant biztonságos helyre. A csuhást bízd csak rám.
Indulhattok, a könyvtárban találkozunk. Nyomás.
Halljam, ki vagy és miért követsz?
Te akartad. Részemrõl a szerencse.
-Tûpikkely, elõ!!
-Csuk elõ!!!
-Tûpikkely, elõ!!
-Csuk elõ!!
-Chase! Hoztam erõsítést.
-Tûpikkely, visszatérni.
-Minden rendben ifjú idegen? -Hol a játszótársad?
-Csuk visszatérni.
- Szólíts könyvtárosnak. Én vezetem a Tebabi könyvtárat.
Ha tudnád mennyi veszélyes figura megfordult már erre, mint az a szörny is, ami rád támadt.
Idekint nem biztonságos. -És Bran? Ugye rendbe jön?
-Persze, a barátod fel fog épülni. Menjünk.A hosszú út után jól fog esni a pihenés és a meleg étel.
Könyvek, pergamenek, õsi tekercsek, mindenféle régiség megtalálható itt.
Ez a hely az ismeretek végtelen tudástára. Az ostoba emberek világától elzártan.
-Ennyi minden, és még fûtés is van? El sem megyek.
- Mióta létezik a könyvtár? -Azt nehéz megmondani egészen pontosan.
Egyesek szerint az épület legalább 4 ezer éve áll.
- De ebbõl szerintem hármat simán letagadhatna. -Bran! Ugye meggyógyulsz?
- Persze, kõkemény vagyok. Ennyitõl nem dõlök ki.
Amúgy itt elég jól értenek ehhez a gyógyítás dologhoz.
-Így van. Az itt felhalmozott ismeretanyagok segítenek a barátodon.
A csontja is hamar összeforr majd.
Készítettem nektek friss meleg ételt.
Fogyasszátok egészséggel.
-Ez a citromos csirke egyszerûen fantasztikus.
Emlékszem, hogy annak idején... -Igen, édesapádnak is nagyon ízlett.
-Ismeri az apámat? -Hát persze. Jeredy ide is ellátogatott, segítettük
a kutatásat. -A Monsunókat?
Bizony! Élénk érdeklõdést mutatott a tekercseink iránt.
És ezt itt is hagyta.
Egy iránytû, vagy valami olyasmi. Nekem nem volt hajlandó mûködni, talán ti
több sikerrel jártok.
- Ezt nevezem.
-Legalább én ki tudtam nyitni. Már az is valami.
Sejthettem volna, hogy DNS azonosítására képes.
- Igen, ez nem az elsõ eset, hogy az apám....
Hátrahagyott nekem valamilyen biometrikus izét.
De furán érzem magam. Rosszul vagyok.
-Mi ez? Mi történik velünk?
Bran!
-Mi a probléma kedves ifjú látogatók? Talán nem ízlett az étel?
-Tõrbecsalt.
Jinja, Bran!
- De fáj a lábam.
-Mi az? Hova kerültünk?
-Ha jól sejtem, nem a királyi lakosztályba.
-Mit keresnek a mi ifjú barátaink ilyen barátságtalan helyen?
- Ezt a kérdést mi is feltesszük.
-Csak ne kapkodj, elvettem tõletek az összes Core-t.
- Ide hallgasson maga gazember. Eresszen ki, de azonnal.
-Micsoda vehemencia egy ilyen apró kis teremtéstõl.
Rendezkedjetek be szépen. Kis csacsi. Mert jó darabig nem mentek sehová.
- Kis csacsi? De legalább nem vagyok olyan csúszómászó, mint maga.
-Most ha megbocsátotok, néhány új Monsunót kell tesztelnem. Hála nektek ifjoncok.
- Látjátok mi lesz, ha folyton csak a hasatokat tömitek?
Zaba! Egy lovat is fel tudnék falni. Kaja, kaja!!
-A lábam jobban már nem is fájhatna.
(zörgés hallatszik) -Idegenek! Kiszabadítalak titeket.
-Pont te! Miattad majdnem elsodort egy lavina.
- Nem én robbantottam ott a hegyen J. Suno. Hanem a könyvtáros testõrei.
A kolostoron kívük õk is csuhát hordanak. De nem szerzetesek.
Megtévesztésbõl viselik. -Te honnan tudod a nevem?
-Sok mindent tudok rólatok és a Monsunóitokról.
Visszaszerezhetem mindegyik Core-t, amit elvettek.
Csak bíznod kell bennem. -Én megbízok benne, ha tényleg kivisz.
- Bran nem szavazunk a kérdésben.
- Te bízol bennem? -Végül is téged hittünk rossz fiúnak.
Az álnok könyvtárost pedig jónak. Nem árt átértékelnem az egészet.
-Mire akarsz ezzel kilyukadni?
-Csak arra, hogyha kiviszel minket innen, muszáj bíznunk benned.
- Hozd el a kulcsot az õrtõl. -Minek? -Kinyitni a rácsot.
-Arra semmi szükség. Csak meg kell nyomni ezt, aztán ezt, végül ezt.
-Tudod merre kell menni? Hogy is hívnak?
-A nevem Beyal. És tudok egy titkos alagutat. Kövessetek.
Mutatom az utat.
-Ugye mindjárt ott vagyunk? Ez a hely olyan félelmetes.
- Ne félj, nem eresztem el a kezed.
-Beyal! Láttam a kezedben a Core-t. A Monsuno-d pedig szintén kék.
A Coretech gyártotta. Honnét van? -A mesteremtõl.
-Apám adta?
-Nem az édesapád. A mester egészen kis termetû és nagyon öreg.
De annál bölcsebb. Hozzá is elmegyünk, ha visszaszereztük, amit elvettek.
-Hálásan köszönöm nektek kis barátaim, hogy végre idecsalogattátok nekem ezt a
piszkos kis szerzetest a búvóhelyérõl.
Így legalább két legyet üthetünk egy csapásra.
Hol bújkál az öreg? Hová rejtetted el elõlem? Ki vele!
Halljam te kis pimasz tolvaj. -Te magad vagy a tolvaj.
Betörtél ide, és meggyaláztad az egyetemes ismeretek tárházát.
-Tartsd meg magadnak az õsrégi vackaidat.
Kell is nekem ez a sok porlepte ócskaság.
Az egyetlen dolog, aminek itt még értéke van, az a Monsuno.
Új korszak köszöntött le ránk, és én nem akarok többé az árnyékban állni.
Mindent tudni akarok róla, hogy én legyek a világon a leghatalmasabb.
-Eszelõs. -Teljesen.
-Támadt egy ötletem.
A Monsuno fenekestül felforgatja a világot.
És az lesz a leghatalmasabb tudás birtokában,akinek sikerül megértenie õket.
És aki képes kezébe tartani az irányítást.
A tudás óriási hatalmat jelent és ha végre megkaparintom magamnak Jeredy Sumo
Core gyûjteményét, én leszek a világon a legbefolyásosabb.
-Teperjétek le az õrt, a polcot döntsük fel, most!
-Megálljatok!
-Jinja vidd ki Brant, gyorsan.
-A kincseim! Az én Monsuno Core-jaim! Nem!!!
- Mind megvannak.
-Ostobák. Semmi esélyetek nem lehet ellenem. A mostani tudásom birtokában
egy-kettõre végzek veletek. Kardfogú elõ!!
-Csuk elõ!!!
-Tûpikkely, elõ!!
-Majd én fedezlek Beyar, ne aggódj.
-Hiába fogtok össze ellenem úgysem gyõzhettek. Tûzgolyó!!
-Csuk támadás.
Védõpajzs körbe.
Miért nem mûködik?
Az én Monsunóm sokkal gyorsabb és erõsebb a gyönge lajháraitoknál te oktondi
kis Suno fattyú.
Igaz, de épp gõgje és önteltsége béklyózza le az ember lábát.
Könnyen földbe tud gyökerezni.
-Zárótüzet nyiss.
-A nyavalyás kis szerzetes Monsunója kapcsolatban áll a többivel.
Nem jó hír. Akkor most emeljük a tétet.
-Az egyenes út megkerülése büntetéshez vezet.
Könyvtáros! Meg sem érdemled, hogy saját Monszunód legyen.
- Hiába károgsz nekem, fogalmad sincs mire képes egy Monsuno csatában.
Te a világtól elvonulva tengeted napjaidat ostoba remete.
Fel sem tudnád fogni éssszel, micsoda erõ rejlik a Monszunókban.
-Nekem talán van némi fogalmam. Nézze Csuk mire képes. Energiasugár.
-Hogyan???? -A fény. Ez volt az a látomás.
-Beyal, tegyünk pontot az ügy végére. -Helyes.
Valaminek a vége, mindig egy új kezdete.
Tûpikkely, nyiss rá zárótüzet.
-Csuk! Gyalogosroham.
-A könyvtáros túl sok embernek okozott már kínt és szenvedést.
-Tedd a dolgod barátom. Végezz vele.
(Beyal)-Villámaknák.
(üvöltenek)
-Csuk! Visszatérni.
- Tûpikkely! Visszatérni.
- Ez fergeteges volt Beyal. Mintha olvasnál a gondolataimban.
- Nem a tiédben. De siessünk Chase, még módunkban áll megszökni.
Kerítsük elõ Jinját és Brant, hogy továbbállhassunk.
-Isten hozott, örvendek, hogy épségben vagy.
Chase Suno! Az apád itt járt nálunk. Nem is olyan rég.
Õ hagyta itt nekem a Monsunót, amit Beyal használ.
Édesapád hollétérõl nem tudok.
Még beszélünk róla. De elõször is, Bran! Lássuk el a sérülésedet.
- Honnan tudja a nevem? -A mester sok mindent tud. Nálam ezerszer többet.
Csak mi ketten maradtunk a Tebabi könyvtár szerzetesei közül.
Mert erõvel elfoglalta az, aki magát csak úgy nevezi: a Könyvtáros.
- Mi történt a többiekkel?
Lemészároltatta õket az utolsó szálig.
Csak nekünk sikerült ide menekülnünk, ebbe a titkos kolostorba.
Hónapokon át böjtöltem, hogy a látomásaim megmutassák, milyen végzetet szánt nekem
a Mindenható. és végül rátaláltam.
-Mi lenne az? -Nem mi, hanem ki. Te vagy az, ezért téged és az ügyedet
szolgálom, amíg csak élek Chase Suno.
- Ezekszerint van ügyem?
- A mellékelt ábra szerint és még szerzetesed is. De irigyellek.
-Ugye? Ez tényleg oltári tuti.
Beyal! Adj egy ötöst!
Nem érdekes. Még túl korai.
(Könyvtáros) Ostobák! Együgyû ostoba barmok!!
Ezek tényleg azt hiszik, hogy el tudnak bújni elõlem.
Ezek megvesztek. Nyilvánvaló, hogy ez a Chuck a kulcsfigura.
Õ az utolsó láncszem. Õ kell nekem, hogy irányíthassam.
És ha végül nem fér bele a fejébe a kis Chase Sunónak, hogy ez van számora megírva
a csillagokban, akkor egyszer és mindenkorra eltörlöm a föld színérõl.