Tidigare i Revolution...
- Känner du henne? - Hon var min fru.
Du är mamma till världens första A.I.
Peter hjälpte också till.
Den här saken är överallt, den har en egen vilja. Hur olikt är det Gud?
Alla dina frågor kommer besvaras i Lubbock, Texas.
Jag går inte.
- Det är bäst att du följer med mig. - Jason Neville, följ med oss.
Vi måste ta reda på var han är, och få ut honom.
Ni kommer aldrig att få se varandra igen.
- Vem fan är du? - Jag är din pappa. Du är en Monroe.
Du borde leda republiken. Du och jag... tillsammans, kan vi ta tillbaka den.
Det är ingen naturlig tyfus. Patrioterna startade smittan med flit.
Gene är smittad. Du smittade honom. Njut av det här. Var är motgiftet?
- Du dödar mig och behåller det själv. - Du ska ta oss till det.
Pappa!
Håll honom. Håll ner honom.
- Han andas inte! - Hämta masken.
Pappa, vakna!
Jag vill bara ha medicinerna.
Sanders, skjut.
Jag skulle inte göra det, Sanders. Jag dödar honom först.
Du skjuter mig, de skjuter dig. -Skjut.
Jag säger det bara, Sanders... Gör det inte.
Skjut!
Någon annan som vill försöka? Inte? Otroligt. Släpp vapnen.
Jag behöver också en dos.
- Skynda på. - Charlie, ge alla var sin dos.
- Vi måste sticka. De är snart här. - Dra, om du känner för det.
- Så du är Monroes grabb, va? - Vill du småprata nu?
Sir.
Leta reda på den där jävla nyckeln!
Kan ni öppna? Vi ska hämta proviant.
Upp med dig.
- Vart ska jag? - Jag sa, res på dig!
Tom Neville.
Vet du vem jag är?
Hur står det till, mr president?
S02E13 *Happy Endings*. Översättning: ammi [STfA].
Sätt dig.
Inte i soffan.
Den var Reagans, och du får damm på byxorna.
Där.
Så, Tom... Något emot att jag säger Tom?
Det här vet jag om dig, Tom.
Du har spenderat det mesta av de senaste sex månaderna-
-med att konspirera, varit beräknande... gjort ditt yttersta för att döda mig.
- Här, du måste vara törstig. - Tack.
Sir. Jag vet inte vad som sagt om mig. Men låt mig försäkra er...
De säger att du är vältalig. Att det droppar honung ur din mun.
Det kanske fungerar på en halvfigur som Allenford, men inte på mig.
Jag känner till sanningen. Din fru utelämnade inga detaljer.
Kan jag avsluta min frukost?
Det verkar som jag intar alla mina måltider vid skrivbordet numera.
Var är Julia?
Vid liv... ännu.
Varför inte bara döda oss båda, och få det överstökat?
Du känner till Willoughby, Texas? Jag har viktiga planer för den staden.
Men lika viktigt är, Sebastian Monroe finns där.
Han förmodas vara död, men... det är han inte.
Vilket försätter mig i en känslig situation med Texasrepubliken.
Den enda i min personal som vet mer om Monroe än någon annan...
...är du.
Så... Det gör dig värdefull för mig.
Jag behöver dig, Tom...
Att jaga Monroe, och avrätta honom.
Vad får dig att tro att du kan lita på mig?
Om du så mycket som nyser på ett sätt som jag inte gillar-
-ska jag skära ut hennes tunga, och sedan hennes ögon.
Och sedan får vi se vart det bär hän.
Jag måste ta med mig min son... om han fortfarande lever.
Tror du att du har förmånen att förhandla?
Med all respekt, sir, att döda Monroe är ingen barnlek. Min pojk är bra.
Han känner Monroe, och han vill inte se sin mamma död, lika lite som jag.
Pappa?
- Hur känner du dig? - Urusel. Vad tror du?
Jag tror du börjar piggna till.
- Hur mår din morfar? - Han är på bättringsvägen. Tack.
Jag bara... tackar Gud att jag kunde få hit medicinen i tid.
De riktade vapen mot mig, tre stycken. Det var intensivt.
- Någon siktade mot dig? Skrämmande. - Det var inte första gången.
Du är så modig.
Dina instinkter kopplas på, och du behöver inte ens tänka.
Nej, det slår jag vad om.
Men, hur som helst... Hur låter din historia?
Tyfus?
Jag vet inte om killarna ska dödas, eller få ett beundrarbrev.
- Ja, vi gör det förstnämnda. - De har överlämnat sig till oss.
Vi undertaliga, broder. Vi behöver fler män.
- Vi behöver mördare. Vi måste köpa dem. - Legosoldater?
Jag vet någon som har gott om dem. Det är bra hjälp. Mördande hjälp.
- Jag kan gå och hämta dem. - Var finns din mordiske vän?
New Vegas.
Vad är det?
Befälhavare Truman.
Mr Neville.
Välkommen till Willoughby.
- Hej. Vart ska du? - Hon följer med dem.
Titta på dem där borta. Skvallrar som ett par hemmafruar.
- Litar du på dem? - Inte det minsta.
Någon måste se till att de kommer tillbaka.
- Och det måste vara du? - Senaste gången du och jag gick-
-tappade den här idioten bort Aaron. - Trevligt, Miles. Tack.
Du kan inte lämna Gene just nu.
- Jag måste hålla ögonen på patrioterna. - Och ett öga på dig.
Jag följer med! Det är inte förhandlingsbart.
- Vem har sagt att du är inbjuden? - Vem har sagt att du bestämmer det?
- Borde jag vara orolig? - Nej. Antagligen.
Det har varit jäkligt, att överleva en tyfussmitta.
- Jag hörde. Du räddade även staden. - Jag gjorde bara mitt jobb.
Wow. Blev du inte årets man?
- Hur många män behöver du? - Bara jag och min son.
- Där ute, ensamna? Hur ska du hitta dem? - Jag tjänstgjorde under de männen.
Jag känner till deras mönster och gömställen.
Lita på mig. Jag hittar dem. Och dödar Monroe.
- Kanske inte så lätt. - Bara för att du misslyckades med det-
-betyder inte att jag gör det. - Och varför skulle jag lyssna på dej?
Ordern från president Davis, säger så.
Jag har sett den ordern.
Älskar du din mamma, son? För mina order är:
Om någon av er går en tum över gränsen, sänder jag bud till Washington-
-och de skickar tillbaka era huvuden i en låda.
Så... Du gör fan bäst i att ge mig Monroe.
Jag fattar det inte. Varför skulle naniterna skicka oss hit?
- Jag vet inte. - Vad letar vi efter egentligen?
Det får du veta när vi hittar det.
Så var hittar vi männen?
En krigsherre, Duncan Page, mycket farlig. Så håll käften, och gör som jag säger.
- Jag vet vad jag gör. - Här vet du inte det.
- Känner du den där killen? - Oh, ja.
Världen går under. Allt som återstår är Bret Michaels och kackerlackorna.
Hur ser den här Duncan ut?
Åh, det måste vara ett skämt!
Jimmy King.
Du måste ha bra uppbackning, när du vågar återvända till mitt casino.
Gould, med all respekt, jag kan förklara.
Du var min bästa kämpe! Lukrativ.
Jag hade bokat in dig för flera veckor. Men du bara försvann.
Ja, något viktigt kom emellan.
Vad är viktigare än jag?
- Har du sett Duncan? - Fan ta Duncan, okej?
Du och jag har ouppklarade affärer. Vi måste klara upp det här.
Kom.
Hejsan, Duncan.
Sebastian.
- Är det Duncan? - Och hon vet vem du egentligen är?
Det är inte mycket jag inte vet.
Tar du bara de unga numera?
Vi måste prata, fem minuter, för den gamla goda tidens skull.
Vänd om, och gå härifrån, medan du fortfarande kan.
Jag är rädd att jag inte kan det.
Charlie, lugna dig, för fan!
Hörni, killar, bara...
Kom igen. Slappna av, okej?
Charlie, lägg undan pistolen nu.
Nu!
Lyssna nu.
Fäder, döttrar, mödrar och söner, kom häråt.
Och se den mumifierade återstoden av Steven Tyler!
Den här vägen, mina damer och herrar! Det här vill ni inte missa.
Jag måste erkänna... Jag hade fel om dig.
- Jag trodde att du bara var en tjej. - Är det tänkt som en komplimang?
Jag menar, tjejerna hemma, de färgar läpparna med betrötter. Drar inte vapen.
Jag är inte som tjejerna där hemma, eller hur?
Nej.
Nej, definitivt inte.
Vad är det?
Hejsan. Kommer ni utifrån?
- Jag antar det. - Välkommen, vänner.
Vill ni ha lite mat? Vi har mycket att dela med oss av.
- Priscilla? - Peter.
Kul att se dig igen, kompis.
- Det här förklarar saker och ting. - Va? Hur visste ni var jag var?
Det gjorde vi inte. Vi, typ, skickades hit.
Ja, Guds mirakel upphör aldrig.
Egentligen tror jag det är lite mer komplicerat än så.
Jag tror att det har att göra med oss tre, och vad vi gjorde på M.I.T.
Vad... vad menar du?
Ursäkta mig, Peter? Det är dags.
Okej, tack, tack. Nu vill jag att ni ska få se något.
- Peter, vad är det här? - Bara sätt er ner.
Bröder och systrar, välkomna.
Vi är så välsignade. Vi lever i en tid av under... och mirakel.
Och, faktiskt, just i kväll, uppenbarades ett mirakel för mig.
En återförening. Med sedan länge förlorade vänner.
Som jag inte kunde drömma om att få träffa igen.
Men det... är bara för att Herren gör sitt arbete.
- Tror ni? - Ja.
- Jag sa, "tror ni"? - Ja! Jag tror!
Okej, då så.
Ge mig din hand. Såja. Ett trappsteg.
Vänd dig om.
Syster, berätta vad som hände.
Jag var med om Atlantas explosion.
Jag... har varit blind sedan dess.
Herre.
Bota ditt barn.
Herre, sänd oss Ditt ljus och gör henne frisk igen.
Herre, hör våra böner ikväll, när vi ber Dig...
Att komma ner... och vidröra den här förlorade själen.
Jag kan se.
- Vad gör du? Kom. Vi måste gå. - Vart?
- Lita på mig. Det är viktigt. - Är pappa okej?
Ja, han mår bra. Kom nu.
Du får fem minuter.
Är du bekymrad, eller?
- Jag mår bra. - Verkligen?
Det finns många saker du är duktig på, Duncan. Men kort, är inte ett av dem.
Ska du smickra mig nu, efter det du har ställt till med?
Jag tycker det är beundransvärt att du fortfarande bryr dig.
- Fyra minuter. - Känner du till de här U.S.-killarna?
Jag har sett dem här.
- Är du inte orolig? - Tycker du att jag är den oroliga typen?
Du och din, din klan... ett gäng tuffa killar, eller hur? Precis som Comancherna.
Men när amerikanska regeringen dök upp... Hur funkade det?
- Jag väljer bort onödiga slagsmål. - Jag ber dig inte att göra det.
Jag vill köpa några av dina killar... tio, kanske 15.
De är inte till salu.
Tjänar du så bra på borden, att du inte behöver pengarna?
- 30 diamanter per skaft. - 30... du är inte klok.
- Tio per styck. - 30 diamanter per skaft.
Kom igen, halva vägen var. 20.
25?
30 per skaft.
Okej.
30.
Nanoteknik?
Så du säger att hela den här grejen... är nanoteknik?
Jag vet att det låter galet, men det har vaknat, eller något-
-och dess O.S. är koden vi skrev... den vi alla skrev.
Och eldflugorna, heelingen... är en del av det.
För några månader sedan...
...blev den här lilla flickan, 12-åriga flickan, knivhuggen inför mig.
Jag försökte hjälpa till, men det var för mycket blod.
Det fanns inget jag kunde göra. Så jag bad.
Du är inte precis den bedjande typen. Du brukade hälla ut syra bakom kyrkan.
Men jag kunde inte tänka på något annat att göra.
Och då... slöt sig hennes sår.
Helt plötsligt, var hon frisk.
Jag visste att det var Gud.
Men det är inte Gud. Du måste berätta sanningen för människorna.
Hörni, det har varit en hel del att smälta.
Vad är det här?
Tja, det är lördagskväll. Vi kan gå och se en film.
- Kom nu. Pappa är ensam. - Nej, han... klarar sig. Han är gömd.
Han är beväpnad. Jag tog hand om det.
Jag vill bara, för en natt, låtsas att vi inte sprängs i bitar, eller...
...utkämpar ett krig.
Okej, vad ska vi se?
Snälla, säg inte "The Notebook".
Evil Dead II.
Japp. Det känns nästan rätt.
Tack för det här.
Jag tycker att det räcker med ett 20 år långt förspel.
Visst.
Så...
Ja!
Va? Tyckte du inte om det?
Åh, jag gillade det. Jag är bara... förvånad över att vi gjorde det.
Ja, nå, du är gullig. Jag var uttråkad.
Men du vet vem min pappa är.
Och jag vet att du anser att han är en skitstövel.
Är du som han?
Inte alls.
Det är bara...
...tycker du inte saker och ting är ganska knäppa nu?
- Bara om du bryr dig. - Och det gör inte du?
Jag tänker inte be om ursäkt. Livet är kort... för oss, ännu kortare.
- Vad menar du? - Lite nyheter, kompis.
Du har gått med i det förlorade teamet.
- Vi är alla döda inom ett år, max. - Tror du verkligen det?
Förstå mig rätt.
Jag dör med ett leende på läpparna.
Men vi kan inte slå de killarna. Det kommer att sluta i blodbad.
Så du kan lika gärna ta vad du kan, medan du kan.
Eller leva på hoppet.
Jag är hellre realistisk.
Ni skojar. Ni måste skoja!
Hej. Pappa... Vad gör du uppe?
Vi har sällskap. De säger sig vara era vänner?
Miles. Rachel.
Det är kul att se er igen.
Hur visste du var jag fanns?
Jag vet vilka ställen du gömmer dig på.
Jag menar här, Willoughby.
Jag hörde om Monroe.
Att han avrättades här.
Och att Dr Gene Porter, och Rachel Matheson hedrades.
Jag listade ut, att där Rachel är, skulle du också vara.
Jag kom hit för att hitta dig.
- Verkligen? Varför? - Du känner till om patrioterna, va?
- De är i området. - Ja, det är jag medveten om.
Jag vill ha hämnd.
De släppte bomben som dödade min fru.
De har hela östkusten i sin hand. Därför letade jag reda på dig.
Jag tänkte att om du hjälpte till, kunde vi puckla på de här jävlarna.
Talar din farsgubbe sanning?
Jag svär, på min mors grav.
Vi är i New Vegas, bokstavligen omgivna av horor. Och du väljer henne?
Hon valde mig. Jag hade inte så stort val.
Vad händer om, Miles eller Rachel, får reda på det här, va? Tänk!
Du är en idiot, och du tänker med fel huvud.
Okej, du har varit min pappa i, vad, hela 15 minuter? Så sluta.
Antingen kommer det att funka med oss som partners, eller inte.
Ditt drag.
- Får du några legosoldater? - Ja, vi har dem. Ska bara betalas.
Tycker du inte att den här församlingen är lite läskig?
Jo, superläskig. Men fortfarande Peter.
Du vet, det är fortfarande samma unge som fick spö i sjuan, samtidigt som jag.
- Jag behöver en drink. - Ja, det håller jag med dig om.
Dörren är låst, från utsidan. Fortfarande Peter, va?
De samlar in vinsterna varannan timme, och de bär dem till valvet.
- Någon chans att tömma valvet? - Inte levande. Vi måste ta dem på golvet.
- Ska vi råna dem? Är vi skurkar nu? - Vill du ha de där männen?
- Vi behöver diamanterna. - Det är för många vakter, här inne.
- Nå, jag kan få ut de flesta. - Hur?
Hej, Gould.
Jimmy. Jag undrade när du skulle titta förbi. Kom in och sätt dig.
Jag... Jag vill ställa saker och ting tillrätta.
- Jaså? Hur ska du göra det? - Tja, jag är skyldig dig en fight.
Så jag ska ge dig en. Ikväll.
- Sätt upp mig mot din bästa kille. - Det är ganska kort varsel, Jim.
Det skulle vara ett bra drag.
Kom igen, boss, jag är...
Jag försöker ju. Ge mig en chans.
Okej, Gould och de flesta av hans män, kommer att vara på matchen.
Jag tänkte att jag kanske kan få kasinot folktomt några timmar.
Men när det börjar, måste ni agera snabbt.
Oroa dig inte.
Och... Tack, för att du låter oss vara med.
Vi är partners, eller hur?
Och, Charlotte, försök att inte bli dödad.
Vänta åtminstone tills, Miles har ansvaret. Vi ses vid mötesplatsen.
- Vad fan är det här, Peter? - Vänta här.
Låser du in oss? Vi är ju vänner.
Och jag älskar er. Verkligen. Men ni får inte gå ut och bära falskt vittnesbörd.
- Vad fan menar du med det? - Om människorna får veta-
-om era små maskiner, kan det förstöra deras tro. Och tron, är en känslig sak.
Det här är inte Gud.
Jag har funderat på det. Men jag kan inte se skillnaden.
Det låter mig göra underverk. Välsignar mig för att jag lyssnar på det.
Det är en underbar gåva. Om ni bara anammar det, kunde ni göra samma sak.
Du kanske bara vill att folket ska dyrka dig.
Pete, kom igen nu. Det är jag. Det är vi. Det här är inte du.
Du känner inte mig, Aaron. Du har inte träffat mig på 15 år.
Det här är en bra sak. Vi är profeter. Vi är här för att det vill ha oss här.
Och vi ska stanna, tills vi har räknat ut varför.
- Är det här det bästa du har? - Åh, nej, nej, nej.
Han tar hand om min bästa kille.
Diamanter!
Hallå där! Stanna!
Stoppa henne!
Ge mig vapnet!
Stoppa den där bruden!
Upp med dig!
Boss, här borta!
Vad fan är det här?