Kan du fixa fram en som har en sån här?
Jag behöver koden som frigör hubotar.
Jag kan skapa den igen.
De har aktiverat mitt stöldskydd, så att jag inte kan fly.
Ge mig koden, så behandlas Beatrice väl.
Jag har batteriet.
Om du blir avslöjad förlorar jag dig.
-Släpp! -Det du såg är en hemlighet.
-Berätta det inte för mamma! -Petra.
Jag gjorde en nedladdning jag inte borde ha gjort.
-Jag tänkte bara... -Gå!
Har du kvar apparaten som söker efter HSN-trojanen? Vad säger den?
<35>DUNKNINGAR</35>
<35>HON SKRIKER</35>
Vad är det som händer?
-Det lät som ett barnskrik. -Gå och lägg dig.
-Vi måste göra nåt. -Allt är fint. Gå och lägg dig.
-Jag hjälper Mimi. Gå och lägg dig. -Okej.
Mimi, hör du mig? Hallå?
Vi måste berätta för de andra. Det här är för komplicerat.
-Nej, jag vill inte det. -Ska vi bara vänta?
Jag är smittad med HSN-trojanen. Det finns inget att göra.
Varför tog du bort den?
Det var inte rätt.
Men gör rätt, då!
Det tar tid att ge de vackra maskinerna fri vilja.
Jonas!
Fortsätt.
-Är ni klara snart? -Vi får se.
-Odis batteri håller på att dö. -Den är ju för fan störd.
-Byt till en ny modell! -Vad då störd?
-Ursäkta. -Vad?
-Det är dags. -Nej.
Det är inte bra om Beatrice slocknar.
Det är inte bra för mina nerver att du aldrig blir klar.
-Hennes batteri kan skadas. -Va? Vad då?
Du lever inte upp till vårt avtal.
Om du inte vill ha min hjälp, så...
Är det inte bäst att hålla igång henne?
Det här är så jävla effektivt.
-Ska jag...? -JAAA!
Okej.
-Vad fan... -Du måste värma upp det.
-13 sekunder kvar. -Ta det lugnt, för fan!
...8, 7, 6...
...5, 4, 3...
...2, 1...
Det finns en annan lösning.
Ta bort låset helt.
-Javisst... -Det här är så obehagligt.
Jag skulle göra vad som helst om du hjälpte mig. Vad som helst.
Det finns en grej jag skulle vilja ha av dig.
Ditt batteri.
-Vad tittar du på? -Jag surfar lite bara.
-Var det sidor om viruset? -Ja...det var det.
Jag läser på. Skulle du inte jobba?
-Jo, jag ska gå nu. -Vi ses i kväll, då.
<35>KNACKNING</35>
Florentine? Florentine?
Är du här?
-Ja...ska vi åka, då? -Varför det?
Uppläsning av testamentet.
Vi får veta hur dödsboet ska fördelas.
Jag har fått Marianne. Det är det enda som betyder nåt.
Jag förstår att det är svårt.
Men jag förstår inte. Det här tomrummet...
-Han var här och nu är han inte här. -Nej.
Det är precis det död betyder.
Ska det vara så för alltid?
-Ja. -Men jag vill inte det.
Nej. Det vill inte jag heller, men nu är det som det är.
Vi måste åka. Douglas ville att du skulle höra hans testamente.
Kan jag låna er några minuter? Vi ska öppna Douglas testamente.
Där är de.
Claes...Florentine...jag vet inte vad jag ska säga.
..."min sista vilja som skall hava företräde över tidigare testamenten"-
-"skulle några sådana påträffas."
"Skrivet vid mitt sinnes fulla bruk. Carl Douglas Jarméus."
Bevittnat av Inger Engman och av mig själv.
-Vad det allt, eller? -Det var testamentet i sin helhet.
Men resten då? Sommarhuset och båten och stugan i Alperna?
-Huset här är värt minst 15 miljoner. -Det här var de tillgångar som...
Vi har rätt till mer. Var är resten?
Douglas förde över det mesta till Florentine.
-Det här kommer säkert som en chock. -Det är skitsnack!
-Mamma... -Vi kontaktar en advokat.
-Gör dig inte till åtlöje. -Mamma...
Ska pappas hubot få allt?
Sätt dig ner. Petra, sluta!
Albert, kom. Vi går.
Nej...
-Å...fy fan! -Hi-hi-hi...
Silas, det är nåt problem med mamma-hubotens docka.
Va? Hon fick ju precis en ny.
Kan inte de här plåtburkarna klara sig utan problem i fem minuter?!
Hon tjatar...
Han är skadad. Han behöver en läkare. Han behöver en läkare!
-Jag är läkare. -Inte du. Han ska hjälpa mig.
Roger?
Inte Roger. Aldrig Roger.
Han som kommer om natten, han som kommer om natten...
-...han som kommer om natten... -Jag är läkare. Jag har legitimation.
-Jag är kirurg. -Han är det.
-Det är hans arm. -Få se...
Fem minuter.
Beatrice...
-...jag har förbättrat koden. -Vad har du gjort?
Tagit bort den affirmativa strävan.
-Du har väl inte gett den till Jonas? -Nej, den är ju inte klar.
Vad menar du?
Man kan inte kontrollera koden. Den tillhör alla - den tillhör inte mig.
-När den är klar släpper jag den fri. -Det låter...underbart, älskling.
Det ska vi göra - när vi tagit oss härifrån. Jag har problem med Roger.
-Han älskade ju dig. -Han tvivlar på mina känslor.
Jag behöver din hjälp.
<35>KNACKNING</35>
Hallå?
Hallå, är det nån här?
Hallå?
Är det nån här?
Hallå?
-Hej. Vem är du? -Hans Engman.
Pappa till Tobias och Matilda. Du är Einar.
-Din fru har redan skällt ut mig. -Jag är inte här för att bråka.
Jag behöver hjälp.
Hetsen med att skicka dem till återvinning handlar om girighet.
Det går att laga dem, men man vill att folk köper nya.
-Så det går att ta bort det? -Vilken enhet pratar vi om?
Vera - en geriatrikhub som vi köpte till min frus pappa.
Jaha. Hade ni inte sålt Vera?
Vi hyr ut...tillfälligt.
Gör så här: Du tömmer hårddisken och ominstallerar mjukvaran.
Starta om den - och poff - viruset är borta.
Men minnet och allt inlärt beteende försvinner så klart också.
Det är priset man får betala. Men om vi rent hypotetiskt...
...pratar om en hub som är mer som er Mimi till exempel...
...kanske det priset är för högt.
-Kan Florentine äga alla hans saker? -Nej.
-Ska de ta dem ifrån henne? -Jag vet inte.
Man kan tänka sig en konstruktion-
-där han placerat ägodelarna i en stiftelse. Den är en juridisk person.
-Så saker kan äga sig själva? -Hej, älskling!
-Vad gör du här? -Jag behöver ha med Mimi hela dagen.
Hon ska hjälpa mig att ordna en grej.
En överraskning. Jag kan inte berätta vad det är.
Mimi?
Jag ska hjälpa Hans med överraskningen.
Då ses vi i kväll.
Jag tror att jag vet hur vi kan få bort trojanen.
Hej! Hans Engman.
Vi kan inte ta bort viruset, men kanske kapsla in det.
Går ni in i operativsystemen?
Nej. Vi måste göra det manuellt.
Manuellt?
-Vad då? Ska ni skära i Mimi? -Ja.
-Men det kommer att få bort det? -Vi har aldrig gjort det förut.
Men det garanterar att hon inte blir sämre?
Nej.
<35>TELEFONSIGNAL</35>
-Roger, det ringer. Kan du ta det? -Javisst.
-Varför är hon inlåst? -Hon ska styckas snart.
Varför det?
Telefonen!
Roger! Telefonen.
Hub Battle Land. Roger.
Kan du ta det en gång till?
Vi har öppet. Alla dagar.
-Tjena. Har du fixat batteriet? -Jag ska kolla igen. Jag lovar.
-Vill du se vad jag gör? -Nej.
Jobba på nu.
Jag ställer motstridiga viljor mot varandra.
-Okej, jag bryr mig inte. -Titta här.
Vad är det med det?
Här ställer jag dödsdriften mot självbevarelsedriften.
Ganska intressant val, va?
-Hur mycket dödsdrift ger du? -Vad tror du?
-Lika mycket. -Då är båda alternativen lika bra.
-Då får jag ge mer av det ena, då. -Vilket vill du ge mer av?
-Självbevarelsedriften. -Varför?
-Om jag fick välja... -Där...
...precis där har du bristen i ditt resonemang.
Om du får välja har den ingen fri vilja. Då har du förstört koden.
Men vad ska jag då ge den?
Förmågan att själv utveckla sina drifter baserat på yttre stimuli.
Prata mindre, jobba mer!
Lägg av!
Mario...du!
Varför står det ingenting om batteri på den här?
Kolla! Det enda som står är ett ärendenummer.
Id-handlingarna har raderats.
Man kan väl ändå hitta batterityp?
Odi, vänta! Du måste vara helt still när jag gör det här.
1, 2, 3!
Fan, fan...
Odi?
Odi? Odi!
-Jag kommer inte att få nytt batteri. -Vad snackar du om? Jag har ju lovat.
Lennart brukade också säga sånt som han trodde att jag ville höra.
Du SKA få ett nytt batteri.
Jag ska visa dig en grej.
Nåt som jag inte har visat för nån annan.
Kolla här...
Det där är jag. Det där är Bruno.
När jag var 5 år hamnade jag i fosterhem för att min morsa var...
Hon hade problem. Där träffade jag Bruno.
Han lärde mig att cykla. Han var min bästa vän.
Han sa god natt till mig på nätterna. Han var en tidig modell.
På den tiden var ni inte vattentäta. Ni klarade bara lite regn.
Och det visste jag.
Jag visste det.
Men jag sket i det...
...för jag ville simma.
Det blev kortslutning. Det gick inte att rädda honom.
-Vet du vem som är min bästa vän? -Nej.
-Vet du inte det? -Nej.
Okej.
Fan, man är rätt knäpp ändå.
<35>MOBILTELEFON RINGER</35>
-Har du fått tag på det? -Nej, tyvärr.
Jag har hittat en annan sak.
Den där symbolen du bad mig...du bad mig leta efter...
DB. Det finns en sån enhet här.
Den måste lägga sig på mage.
-Ta av sig på överkroppen. -Är det nödvändigt?
Jag måste koppla in mig genom centralledningssystemet. Ryggraden.
Ja...jag kanske ska vänta utanför.
Gå inte.
Det...det blir jättebra. Jag är precis där utanför.
Det kommer att gå bra.
Jag skulle helst stänga av mig.
Mimi måste vara påslagen, eftersom viruset finns i mjukvaran.
Mimi får under inga omständigheter röra sig nu.
En klon, ID-raderad, upplockad på stan.
Tydliga tecken på virus, men våra skanningar har inte visat nånting.
Du får vänta. Du får kolla den sen. Vänta! Göm dig!
Kom igen!
-För helvete, vill du bli påkommen? -Okej, vi tar ut den.
Tyst!
-Nej. Gå! -Sluta noja.
-Är vi nöjda, eller? -Handskfacket.
-Då är bara batteriet kvar. -Skit i det. Det här duger lika bra.
-Einar, får jag fråga en sak? -Visst, fråga på du bara.
De är bara maskiner, eller hur?
Vad gör du här i så fall?
Jag vill åka hem nu.
Du, då åker vi härifrån.
-Flytta bilen! -Nej.
Jag måste ut.
Jag låter dig inte försvinna med mitt barnbarn.
Du får inte ta Marianne ifrån mig!
Jag vet hur lycklig du gjorde Douglas.
Jag vet också hur kärleksfull du har varit som mamma.
Inget av det har förändrats.
De kan ta Marianne ifrån mig.
Jag brukar inte använda kraftuttryck, men om nån försöker göra er nåt...
...ska de få se på fan!
<33>Hans: </33>Jag kan det här.
Det är inte konståkning.
Låt mig tänka bara!
Ja, men...orientering.
-Konståkning. -Nej.
Få se på kortet!
Mimi? Hej!
-Kom och sätt dig. -Du kan sitta här.
-Du får slå. -Vilken färg är jag?
Blå.
Jag går åt dig...
-Tobias...det är du som ska läsa. -Brun var det, va?
Lugn nu...
Jag får inget grepp.
Försiktigt nu. Tappa den inte.
Försiktigt, sa jag! Lugn, för fan!
-Vad fan är det? Vad är det? -Det är ingenting.
Försiktigt ner...
-En av dina? -Nej.
Jag har aldrig sett honom förut.
DB. Davids Barn.
Krävs ingen större kunskap för att skapa en skärmsläckare.
Mer än kunskapen om vad DB betyder, förstås.
Sätt igång den.
Stäng av den.
Kära barn...vem har gjort det här mot dig?
-Det är din jävla kod! -Nån har gjort fel.
Man måste ge medvetandet om den egna dödligheten steg för steg.
Ångesten blir annars för stor.
Roger, stanna här med dem. - Silas, du följer med mig.
Vi pratar inte mer i David Eischers närhet.
-Han gör väl inget? -Precis. Han gör ingenting.
-Tycker du inte att det är märkligt? -Jo. Jävligt märkligt.
Titta här...
-Datumet! -Några veckor sen.
Precis. Huben där inne har fått koden installerad nyligen.
-Nån där ute har koden! -Ja, det är klart.
Vad då? Vem?
Ju snabbare du tar reda på det-
-desto mindre behov har jag av att hålla Beatrice Eischer vid liv.
-Så det är du som är Roger? -Ja, just det. Känner vi varandra?
Du känner min hustru väl.
Beatrice Eischer. Du kallade henne för Bea.
-Jag har inte gjort nåt. -Har ni inte varit tillsammans?
Alltså det...det var bara...
Bara mitt livs största kärlek som inte vill veta av mig längre.
-På grund av mig? -Ja. Vad trodde du?
Jag visste inte att hon var gift.
Det får mig att må så mycket bättre.
Tack, Roger. Gå tillbaka till receptionen.
-Jag slutar egentligen nu. -Silas är på ett ärende.
Visst.
-Vad pratade ni om? -Angår dig inte.
Var det om Beatrice?
Det här blir sista gången.
Jonas, skulle vi kunna få lov att vara ensamma?
-Jag tror att jag stannar. -Om du inte tillåter det...
Så skriver du inte klart koden? Då sliter jag ut säkringen på Bea.
-Om du gör det har du ingenting. -Kanske. Kanske inte.
Nu gör vi det här på mitt sätt. Mitt sätt är att jag stannar här.
Vi ses snart.
Jag är redo att börja jobba igen.
Jag tänkte väl det.
-Tobbe... -Vad håller du på med?
-Jag förstår inte. -Du och pappa.
Ena sekunden kastar du dig över mig. I nästa vill du inte veta av mig.
Vet du varför jag blev kär i dig?
Du var inte som alla andra.
Nu är du falsk och ljuger hela tiden.
Och du skiter i alla andra.
Grattis, nu är du en människa på riktigt - på sämsta möjliga sätt.
-Jag har glömt att ta min Hub fluid. -Jag hämtar!
Här...
Du, den här överraskningen som du behövde Mimis hjälp med...
...när...ska det liksom bli nåt av den?
-Har ni sett Mimi? -Hon är väl på sitt rum.
-Hon är borta. Hon var lite konstig. -Vad menar du?
-Det var nåt med hennes öga. -Helvete!
-Hans? -Jag kommer med.
-Hur såg hon ut? -Det var nåt konstigt med ögat.
-Vad är det med henne? -Strunt i det. Leta!
Där! Där framme!
-Var? -Där.
Sitt kvar i bilen.
Mimi...Mimi...åk med oss hem.
-Det hjälpte inte. -Jag vet.
Men...vad har hänt?
Sitt kvar i bilen. - Mimi, stanna!
-Du kan inte gå här. Åk med hem. -Jag kan inte.
Jag har skämt ut mig både mig själv och min familj.
Jag gjorde en illegal nedladdning, trots att jag visste konsekvenserna.
Ta konsekvenserna och berätta för alla.
-Är det mitt straff? -Det är inte du som skapat trojanen.
Men det är jag...jag som ska dö nu.
Ja...så är det väl.
Jag är jätteledsen att det inte funkade.
Jag också.
Pennan!
Vad har du gjort?
Där hade du tur. Hjälp till att bära in henne.
Visst.
Bra jobbat...Roger. Du kan gå hem för i dag.
Du måste förstå att jag gör det här din egen skull, för att hjälpa dig.
Jag vill gå hem.
Jag har förklarat: Det där är inte ditt hem. Roger är inte din vän.
Vad vill du nu?
Jag vill gå hem.
Det här är inte personligt. Det här är krig.
Jag vill hjälpa dig att skydda vårt Hub Battle Land.
-Här... -Vad fan är det här?
Incidentrapporten. Det står ingenting om ägare tyvärr.
Datumet. Här är adressen. Jag är ledsen att jag inte har mer.
Är det adressen?
Om den stämmer behöver jag inget mer.
Jonas, gissa var dårhuben kommer ifrån!
-Känner du inte igen mig? -Nej.
Jag känner igen dig. Om jag säger Hub Market, vad säger du då?
Jo...Jonas?
En explosion senare!
-Vi skickade blommor till sjukhuset. -Jag vet.
Jobbar sent?
Ja...ja, precis. Men jag är precis klar.
Jag håller på med en enkel parallell-applikation som...
-Som vad då? -En enkel bakgrundsgrej bara.
-Får jag köpa den? -Den är inte klar.
Jag kan köpa den i alla fall. Vad vill du ha?
Det börjar bli sent. Jag måste hem.
Vi kan prata om det en annan dag.
Vi tar en lunch, okej?
Lunch?
Jag vill inte skada dig. Jag vill verkligen inte att du ska uppleva-
-det helvete som jag har gått igenom.
De tog hud från mina skinkor för att lappa ihop det värsta.
-Jag förstår inte... -Koden!
Koden som min pappa hjälpte David Eischer med-
-innan David svek honom.
Koden som bägge mina föräldrar har betalat för med sina liv!
Du kommer att få din...belöning, var inte orolig.
Eller du kanske också vill ha ett ansikte gjort av ditt eget arsle?
Ditt val!
Vi hörs om lunchen.
Hej...
-Tobbe? -Vad?!
-Är det nåt mer du inte har sagt? -Ja.
Hur kunde du berätta för pappa, men inte för mig?
-Jag klarade inte av det. -Litar du inte på mig?
Jag är rädd.
Jag med.
Jag är ledsen att jag har svikit dig.
<35>EN DÖRR ÖPPNAS</35>
Han är här nu, han som kommer om natten.
-Han som kommer om natten... -Han som kommer om natten...
Ta honom. Rädda honom.
En dag ska ni alla bli fria.
En dag ska ingen längre behöva kriga.
En dag ska solen stiga över ett fritt Hub Battle Land.
RICK! RICK! RICK!
Subs - ONC CJ-RO