- Jag vill inte ha dem! - Vad gör ni?
- Rör mig inte! - Det är för många hubotar här.
- Vi gör oss av med Vera. - Den enda som gör nåt!
Gud skapade världen, djuren och människorna.
Du är Davids barn, inte Guds.
- Varför startar han inte? - Nån har tagit ut hjärnan.
- Jag älskar dig. - Vill du gifta dig med mig?
Du blir avslöjad. Och jag förlorar dig.
Vi ska leva lyckliga - som i sagorna.
Det är bitar av koden som ska få mitt liv tillbaka - genom honom.
Ställ in dig på att det inte funkar.
- Det är inget fel på honom. - Hjärnan saknas.
Inget fel förutom att hjärnan saknas.
Vem skulle göra nåt sånt här?
Att hjärncentrat är borta ser man om man känner till informationen där.
- Var du med på Davids begravning? - Jag väntade utanför.
Vilka var där?
Fru Greta, prästen och en kvinna.
- Vem var kvinnan? - Jag vet inte vad hon heter.
Niska.
TELEFONSIGNAL
- Niska. - Det är jag.
Jag ringer inte för att jag vill ha nånting med dig att göra. Fattar du?
Varför står Eischer Transhumanology skrivet på din adress?
Mamma.
Mamma!
Text: Imposter10
Många par vill ha ett "traditionellt bröllop" utan att man pratar om Gud.
- Albert... - Men man ska prata om Gud.
Jag är glad att ni inte är ett sånt par.
Vi är väldigt traditionella. Ska jag ta honom? Kom.
- Barn är en gåva. - Jag älskar verkligen barn.
Albert! - Förlåt. - Albert!
- Han är lite... - Albert, du får inte göra så. Albert!
När vi har sjungit en psalm läser jag ur Första Korintierbrevet.
Därefter...
Släpp!
- Släpp! - Släpp!
Det där vi snackar om med hemligheter. Det där inne är en sån.
Berätta inte. Skaka. Vad betyder det?
- Lova. - Superlova. Bra.
- Jag är hungrig. På pizza. - Igen? Okej. Jag ska bara gå in.
- Vad ska jag säga? - Kan jag inte älska Florentine?
Jo, men det är en lögn.
Florentine är det bästa som hänt mig.
Innan vi träffades var jag rastlös. Men nu vet jag vart jag är på väg.
- Vet du vad jag hör? - Nej.
Jag hör någon som har det jobbigt med sig själv.
Allt är inte rätt för att det känns rätt.
- Så jag ljuger för mig själv? - Han menar att det jag känner är fel.
- Att det är jag som inte kan älska. - Hon kan.
Hur vet jag att du inte har programmerat in det?
För hon är frigjord. Okej?
Du får lita på mig. Viger du oss eller inte?
Jag vet inte.
Jag kan inte svara bättre just nu.
- Jag behöver hjälp. - Jag kan hjälpa till.
- Inte med det här. - Jag kan göra mycket: Köra bil.
Nya enheter ska hämtas. Kan du ta en? Adressen står där.
Jag kan lyfta tunga saker, trycka på knappar, dra i spakar...
- Jag tar den andra i stället. - Jag kan diska, laga lasagne...
- Kan du vara tyst? Bra. - Och jag kan prata och sjunga.
- Jag kan härma ljud. - Odi, Odi!
- Spela på datorn. - Jag kan spela på datorn.
- Den äger vi, så hälsa bara från mig. - Det låter som...
Ja, de håller på med det. Helt lagligt.
Vi ses.
- Varför ville du inte ta den här? - Det där, det är...
på min gata. Vi ses.
- Det är bra, Odi. - Det är bra, Odi.
Vera, de är här nu. Vera!
Kom!
- Det är dags för mig att ta adjö nu. - Ja, ja. Adjö.
Vad säger Mimi?
- Ska vi inte fråga henne? - Och säga vad då?
Om det är David Eischers kod... Det kan ju förändra allt.
Ja, men kolla. Det fattas ju nåt.
Ja, det verkar fattas... nån lösen eller nåt.
Men...
- Vad tänker du? - När mamma hade Leo som klient...
var det en viktig lapp som bara Mimi fick se.
Kan det vara nåt?
- Jag kan fråga henne. - Nä, jag gör det.
- Hörni... - Lär dig knacka!
Förlåt. Vera ska åka nu. Ni vill väl säga hej då.
- Hej då, Vera! - Adjö, barn.
- Ha det så bra! - Då var vi klara här.
Vera är en geriatrikhub, så hon kan ju hjärt-lungräddning och lite sånt.
Det kanske är bra där ute på parken. Hon har körkort för tyngre fordon.
- Om det inte var nåt mer, så... - Jag måste dammsuga färdigt.
- Dammsugaren står framme. - Vera, det här är Silas.
Nu ska du göra som han säger. Han är din nya ägare.
Jag förstår. Eller... Det är för många hubotar i det här huset nu.
Har ni fler?
- Inga som är till salu. - Jag fattar.
Om du ångrar dig...
- Det är bara att ringa. - Tack.
Kom.
Hoppa in där.
Men vad fan... Vad håller...
Vad fan håller hon på med?
Jaha?
Flytta på dig.
- Vart tog de Vera? - Till en upplevelsepark.
Här. Hub Battle Land. Det verkar lite kul sådär.
Mimi! Kommer du ihåg att mamma gav dig en lapp från Leo?
- Ja. - Finns den kvar?
Nej.
Jag memorerade den.
Vad var det på den?
Det var en del av David Eischers kod, eller hur?
David kallade den "nyckeln", men den är värdelös på egen hand.
Jag tror vi har resten av koden.
- Hur fick ni tag på den? - Vi vet inte om det är den.
- Vill du kolla? - Nej.
Men... hur som helst, vi skulle vilja låna nyckeln.
- Förstår du vad koden gör? - Ja.
- Den gjorde dig. - Och vad är jag?
- Du är fantastisk. - Nej.
Glöm koden, Tobbe. Du ska inte ha den.
Hallå!
Hej. Jag skulle hämta en enhet.
- Är det nåt du gillar? - Nej, för fan.
Silas skickade mig för att hämta en hub.
That's the one. Vi hade gärna förlängt kontraktet.
Silas ville inte. Han behövde den själv.
Öh!
- Roger. - Hur fick du tag på den där?
- Vi hyrde den av er. - Vad har du gjort med Therese?
- Stäng av den. - Det är bättre om den går till bilen.
Är Therese oskadd?
- Stäng av den är du snäll. - Det är inte min rygg som pajar.
Sätt dig.
Bra.
Rick, kommer du ihåg hur vi brukade göra? Ååå, hands up!
Den kan vara lite käftig när man ska stänga av den.
Den är lättlurad, så det är lugnt. Det var den väl när vi fick den?
Javisst. Jag vet exakt hur den där fungerar.
Per! Hjälp den här snubben att bära ner enheten.
Så säger vi.
Det är jag som lär mig cykla. Det är jag och pappa.
Det var kvällen före julafton. Jag ville inte gå och lägga mig.
Pappa lät mig vara uppe och titta på tv och äta pepparkakor.
- Varför ville vi inte lägga oss? - Det är inte viktigt.
Vi längtade efter nån.
- Vem? - Det kvittar. Hon kom aldrig.
- Blev vi ledsna när hon inte kom? - Nej! Pappa tog hand om oss.
Han gav oss det vi behövde.
Titta på mig, så du lär dig vem du ska bli.
Chansen fanns att det hade funkat med batteriet. Jag kollade och det kom...
- Vad kör du för program i tanten? - Mänsklig sköld, civil med barn.
Snart. Så där. Klart!
Bra. Man blir inte rädd för den där.
Var är mitt barn?
- Släpp! Det gör ont. - Gör nåt! - Jag försöker.
- Vad har ni gjort med mitt barn? - Ge henne barnet!
Odi, ge mig barnet!
Släpp, det gör ont!
För helvete!
- Jag kan själv. - Jag vet, men släpp.
- Släpp! - Här är ditt barn! Här!
Du får justera styrkan i den där.
Hon ska vara ett offer, ingen mördarmaskin.
Jag ska fixa det.
- Vad ska du köra i den där? - Officer, tänkte jag. Vi får se.
Det fastnade inte. Jag ska försöka igen. Jag ska bara justera nivåerna.
Du kanske vill ta en öl först?
Ja, för fan.
Jag ringde min mamma häromdan.
Jag har inte pratat med henne på 20 år.
Min morsa får panik när jag inte hör av mig på ett halvår.
"Silas, du ringer aldrig. Kom och hälsa på mig!"
Hon övergav dig inte när du var sju år.
Nej.
- Varför ringde du? - Jag måste ju.
- Hon har koden. - Vet hon om att...?
- Att du råkade få...? - Att jag ser ut så här?
Hon vet ingenting.
När hon får se det här stället blir hon stolt.
Hon hatar hubotar. Hon hatar dem mer än hon älskar sin familj.
Hon skyller på pappa, att det var han som stack.
Är jag galen? För att jag inte vill förlåta henne. Hon övergav mig!
- Glöm inte det. - Du är inte galen.
- Tack. - Tack för bärsen. Jag...
- Vill du inte ha en till? - Nej, det är bra. Jag måste bara...
Niska. - Jag vill ses.
"För framtiden ser jag två alternativ."
"Ett där hubotar tagit över världen. En värld där människor inte"...
När jag tänker på framtiden ser jag två alternativ.
Nä. När jag... två alt...
När jag tänker på framtiden ser jag två alternativ.
Dels en värld där hubotar tagit över och människor inte är värda nåt.
Dels en framtid där människorna har tagit makten över hubotindustrin-
- där vi inte är slavar under deras girighet, utan alla har jobb.
Då krävs nya lagar. Därför vill jag se Äkta människor i riksdagen!
- Vad du är bra. - Är ni redan här? - Ja, vi övar lite.
Kevin, en fråga. Har du fått veta hur och när vi tar oss till lägret?
- Ja. - Jag blev bara lite osäker.
Vi har inte fått in din anmälningsavgift.
- Kan jag ta med pengarna dit? - Vi spikade antalet deltagare i går.
Min pappa har precis fått nytt jobb, men du får pengarna. Jag lovar.
- Jag ska lösa det. - Absolut.
- Jag är inte gjord av pengar. - Det är 500 spänn! Det är ingenting.
Ingenting? Nä, nä.
- Vad ska du med dem till? - En grej.
- Varför kan du inte fråga din mamma? - Glöm att jag sa nåt.
Kev!
- Kev! - Vad är det?
Har du pratat med Therese?
Jag vet att hon är ledsen för allt som hände.
- Rick är säkert också jätteledsen. - Hon har inte kvar Rick.
- Säger hon, ja. - Nej, jag vet.
- Ring henne. Hon är ändå din mamma. - Vi får se.
Hon skulle bli väldigt glad.
Okej, jag ringer henne.
- Om du tjatar kanske jag ändrar mig. - Förlåt.
Vad fan...
Vad fan. Den är ju ansluten.
Kom igen nu, för helvete!
Förlåt att det tar sån tid. Jag är strax klar. Gordon.
Jag vet inte om jag tror på Gud längre.
Jag skulle vilja radera Bibeln.
Du kan radera Bibeln, men inte Gud.
- Han finns där ändå. Han älskar dig. - Jag vill inte att han ska älska mig!
- Jag tror jag hatar honom. - Nu förstår jag inte.
Det var ett misstag alltihop. Jag är ett Davids barn.
Gordon.
Jag är ett Davids barn... Davids barn... Davids barn...
Förlåt att jag dyker upp så här.
För ett par veckor sen kontaktades jag av ett par som ville gifta sig.
- Kan vi inte sätta oss? - Visst. Var så god.
- De bad om ett traditionellt bröllop. - De vände sig till rätt person.
Det var dumt sagt. Fortsätt.
Vi bokade datum, och i dag hade vi repetitionen.
Hon är en hubot.
Hon påstår... Jag förstår hur det låter. Hon säger att hon är frigjord.
Har du nånsin hört om nåt sånt?
- Tror du att de älskar varandra? - Det vet jag inte.
Jag tror henne nästan när hon säger att hon är frigjord.
Ty kärleken är av Gud, och var och en som älskar är född av Gud...
- ...och känner Gud. - Men, Åsa...
Jag är inte som du. Jag blev frälst när jag var tio år.
Jag tror på ordet: Att Gud skapade man och kvinna till sin egen avbild.
Och vem skapade hubotarna? Djävulen?
Gud skapade människan med fri vilja och människan skapade hubotar.
Hubotar är inte Guds vilja. Jag tror de är en konsekvens av syndafallet.
Vem gav den här huboten fri vilja om det inte var Gud?
- Det är min syster. - Vad dramatisk du är.
- Det finns många hubotar, Gordon. - Inte som är frigjorda. Det är Flash.
I så fall är det ju underbart. Om hon har hittat nån.
Hej. Kom in.
Ja, morsan.
- Fint. - Jag får se hur länge jag stannar.
- Vattnet kokar ju. - Skit också!
- Det är bara vatten. - Förlåt, jag är bara...
Jag trodde knappt det var sant när du ringde.
Jag trodde inte du ville ha kontakt.
Jag blev arg när du inte lät mig träffa pappa. Eller Roger...
Och sen att du och din hub gaddade ihop er hela tiden.
Roger berättade att du inte har kvar Rick. Är det sant?
Ja.
Bra.
Jag har bakat lite.
Jag måste vara ärlig med en sak och jag vill att du ska vara öppen-
-och tycka precis vad du vill. Okej?
- Du behöver inte låta så nervös. - Jo.
Har du skaffat en ny hubot?
Ja.
Han heter Liam och vi funderar på att flytta utomlands.
Han är snäll, Kevin. Ke...
Fan! Fan, fan...
DÖRRSIGNAL
Diska.
Flyttar ni nu eller till sommaren?
- Varför frågar du? - Jag kanske hänger med.
- På allvar? - Varför inte?
- Jag var rädd... - För vad då?
- Du var ju med i Äkta ungdom. - Inte längre. De blev för mycket.
- Jag har saknat dig. - Kan jag låna lite pengar av dig?
Det är klart. Hur mycket behöver du?
500. Förlåt, 700.
- Tack. - Hej då.
- Hur går det? - Jag har laddat in programmet.
Det tog en jävla tid. Jag ska bara starta upp honom.
- Kan den minnas var den var förut? - Nä. Jag rebootade honom helt.
Annars fastnar inte programmet.
- Jag heter Silas. - Var är jag?
Det här är stallet där du bor.
Bor?
Är det vad ni kallar det?
Ja.
Jag förstår.
Jag kan leka era lekar.
Kom, jag ska visa dig din plats.
Kom! Här är din plats.
Du går in där. Kom. In här.
Vänd dig om.
Vem för befälet över det här fånglägret?
- Du! Vem bestämmer? - Silas.
- Vem bestämmer över honom? - Jonas.
Och Roger.
Hej. Har du sett prästen?
- Du får inte se mig än! - Han svarar inte på telefon.
- Han kommer. - Han har betalt för att vara här NU.
- Han kommer. - Ja, men du...
Jag fattar inte det här. En försenad präst. Fan... Förlåt.
- Hans, har du sett mina silverpumps? - På mitt gamla jobb.
Jag hade dem som inneskor när jag ville vara lite snygg.
- Vad fin du är. - Det är du med.
Men du, vad ska vi dit och göra?
- Jag känner dem inte! - När chefens son gifter sig, går man.
- Har de inga egna vänner? Aj! - Silverskorna!
- Har du frågat Matilda? - Matilda!
- Har du sett... - Hans Engman. Hej.
- Varför skulle jag ta dina tantskor? - De är inte tantiga!
Oj, då.
Vi åker om några minuter!
- Har du inte bytt om? Vi ska åka nu. - Jag tänker inte gå.
- Oroa dig inte. Du är med oss. - Älskling!
Sofias barnvakt ringde. Hon är sjuk. Jag stannar hemma, så kan ni gå.
Jag kanske inte är så sugen heller, men vi har tackat ja.
- Då går vi. - Hm. Men...
- Man kan inte jämt göra som man vill. - Men Sofia, hur gör vi med henne?
- Pappa. - Nej! Då blir hon ett "problem".
Skyll inte att du inte vill gå på Sofia.
- Snälla, vänta nu. - Nu startar vi pappa. Det går bra.
Akta då, jag startar. Lyft undan den där.
- Du ska ta hand om... - Sofia!
Vad snabb du var.
Pappa får hjälpa dig.
Men där är de!
Sätt dig, så jag får ta på mina skor.
- Jag ska vakta Sofia. - Vad fin du är.
- Det klämmer här. - Ska vi gå, då?
- Ja. Mamma ska bli klar bara. - Varför får inte jag följa med?
- Äntligen en som vill följa med. - Du ska vara hemma med mig.
Då går vi!
- Hej då, morfar! - Vill du att jag stannar med dig?
- Varför skulle jag vilja det? - Hans, kom nu!
Ska du med in?
Gordon!
Det här är fel!
- Du gör illa mig! - Gör det inte.
Davids barn ska inte beblanda sig med människor.
Jag vet inte vad det är med dig, men som du är nu...
Jag tror att vi ska gå åt var sitt håll.
Jag måste gå in nu.
Hej.
- Svarar han inte? - Nej. Det är ju helt sjukt.
- Hej. - Hej.
- Åsa heter jag. - Douglas.
- Florentine. - Florentine?
Er präst kände sig inte helt bekväm, så han bad mig viga er.
Accepterar ni det? Då går jag och förbereder mig.
Bra.
- Okej? - Har du sett min bukett? Var är den?
BRUDMARSCH
KYRKKLOCKOR
- Källaren eller vinden? - Vi laddar först.
- Jonas! - Kom inte närmare.
- Vad vill du? - Jag behöver Davids forskning.
- Jag har inte den. - Du äger Eischer Transhumanology!
Jag är bara ett namn på ett papper.
Alla Davids data försvann i branden.
- Koden också? - Vad ska du med den till?
Ta död på den här kroppen. Men jag, mitt medvetande, lever vidare.
- I en hubot? Det går inte. - Det går.
Titta på mig. Se hur jag ser ut!
- Vi är de vi är. - Det här är inget liv!
Det finns inga genvägar. Tro mig.
Du kan inte säga vad jag ska göra!
Hjälp mig! Rädda mig.
Jag önskar att jag kunde det.
Jonas! Du måste lämna det där med koden!
Den är farlig!
- Det finns ingen el. - Inte här heller.
Det finns ingen ström.
Vi har alltid varit kända för vår progressivitet.
Vi är den första byrån som har anställt en juristhubot - Mimi här.
- Du jobbade med försäkringar, va? - På bank. Jag är emellan visitkorten.
Jag förstår. Min kusin råkade ut för samma grej. Han jobbade på i 15 år.
Plötsligt en dag bara... poff!
Jag tror att min fru vill nåt.
- Hur länge måste vi stanna? - Inte så länge.
Till middagen och dansen... Det är väl fem timmar till.
Fem?! Glöm att jag gör det nykter. Du får köra hem.
APPLÅDER
Du kan stå där, och så kommer du in.
- Okej. - Nu kan du börja.
- Du måste dansa. - Varför då?
- Det är danstävling. - Hur gör man?
Man rör på sig.
- Inte så där! - Hur ska jag göra, då?
Vänta! Jag har en idé.
- Vad ska du göra nu? - Vi ska lära dig dansa.
Morfar!
Morfar, morfar.
Morfar!
Morfar...!
Macka?
MOBILSIGNAL
Hallå? Gumman? Va? Jag hör inte. Jag måste gå iväg. Det är musik här.
Ursäkta.
Nu hör jag. Vad säger du, gumman?
Vad då? Du, älskling, gör så här:
Andas in och berätta vad som har hänt.
Vad menar du att han...?
Ja. Men gumman, lugn.
Behöver du ladda?
Jag blev lite överhettad bara. Ingen fara.
Jag går ut och tar lite luft. Jag kommer snart.
Hon blev lite snurrig bara. Lätt hänt när man dansar med mig.
Vi visade hur det går till. Nu åter- står bara att säga: Golvet är ert!
Var så goda!
Nej, hon ringde. Din pappa är jätte... Han har blivit konstig.
Vi tar en dans först.
Nej! Hon gråter. Din pappa har slagit sönder nån blomma...
Vi måste åka hem! Hämta Tobias.
Vi måste åka hem. Hon är förtvivlad.
- Vad gör du här? - Vi måste fly innan de hittar oss.
- Nej! - Kom nu, Flash.
- Jag heter inte Flash. - Du heter Flash. Du är Davids barn.
Vi ska inte beblanda oss med människorna längre.
Jag har hittat dig. Jag har räddat dig.
Nu ska vi aldrig dö. Nu ska vi härska.
Jag vill inte härska. Jag vill leva.
- Tack så hemskt mycket. - Det var så god mat.
Flash!
Jag heter Florentine Jarméus nu.
Du är min syster.
Mina herrar, skål!
Lycka till! Claes, ska vi prova danslyckan?
- Nu får du se farsan... - Jag har sett och får det inte osett.
- Hur mår du? - Kyss mig!
- Önskas nåt mer, fru Jarméus? - Jag vill dansa. Kom!
Har ni saknat mamma?
- Det är Niska. - Ja?
Jag har inte koden, men jag har Davids hjärna.
Vad menar du? -Jag har hjärnan från Davids klon.
Är du hemma?
Jonas, jag ringer dig senare. Jag ringer dig i morgon.
Jag kan...
Nej!
Släpp! Släpp ut mig!
Öppna!
Nej!
Så, ja.
Har morfar gjort det här?
- Jag pratar med honom själv. - Låt mamma gå upp själv.
- Hej, pappa. - Inger. Hej.
- Vad gör du? - Jag förkovrar mig.
Man läser ju inte så där.
Får jag se? Aj!
Jag vet hur man läser!
Pappa, titta på mig.
Min Inger, jag älskar dig.
- Varför gör du så här? - Vad är det som är fel? Är du ledsen?
Jag älskar dig. Jag har varit dålig på att säga det, men du ska veta det.
- Jag orkar inte höra det mer. - Jag älskar dig!
Sluta! Ge mig boken.
- Sluta kan du göra själv! - Hans!
- Sluta! Snälla!
- Herregud, stäng av honom! - Nej!
- Håll i honom. - Jag försöker.
Ja...
Det...
Vad ska du med den till?
Vad bra att ni städar.
- Det är ingen fara, Lennart. - Pappa, sätt dig.
- God natt, Odi. - God natt.
- Odi! Har du sett mina nycklar? - Ja.
- Två platta och två runda. - Har du sett mina nycklar i dag?
- Nej. - Fan, var är de nånstans?
Jag får ta extranycklarna.
Extranycklarna? Tre runda, två platta och en silverbricka.
- Bra, Odi. God natt. - God natt.
Tänd inte.
- Kom. Sätt dig. - Är det nåt fel?
Ja.
Vad då?
Jag vet inte vem jag är. Jag förstår inte.
- Vad är det för fel på mig? - Det är inget fel på dig.
Jag vet inte vem jag är heller.
Det är bara så det är att leva.
- Hub Battle Land? - Vänd på den.
Det är Davids nyckel. Koden.
Jag vill inte ha den längre.
Jag vill att du tar hand om den.
Tack.