- Jag tycker väldigt mycket om dig. - Aj!
Det är slut.
Förlåt. Jag saknar dig.
- Jag älskar dig. - Vill du gifta dig med mig?
- Vad är det här? - Morfar!
- Har du ett meddelande till mig? - Jag är stolt över dig...
- Hej, Lennart! - Vem är du?
- Vad vet du om programmeringskod? - Ett jävla arbete...
Om vi kan hitta Davids klon kanske den kan återskapa koden.
- Var är Davids klon? - I graven.
SKRIK
Hur går det?
Jag... Det här är nog inte bästa sättet.
- Men du har skrivit nåt? - Ja.
Bra. Snart har vi ett exemplar att testa det mot.
Du ska nog ställa in dig på att det inte funkar.
Vad fan, jag gissar ju bara!
Jag har lite att fixa med...
Vi ses i morgon, då.
Text: Imposter10
- Inger! - Inger har gått till jobbet.
- Vad gör du här? - Väntar på Inger.
- Gör det i garaget. - Inger är min dotter.
Snälla, Lennart... gå ut i garaget!
God morgon, älskade Matilda!
God morgon.
- Säg åt den att gå ut i garaget. - Säg det själv.
- Jag har försökt. - Ni kanske behöver reda ut nåt.
Det där är en klon!
Klon? Klon kan du vara själv!
- Morfar, kan du gå ut i garaget? - Självklart, älskade Matilda.
- Kan man stänga av det där "älskade"? - Ta det med mamma.
- Var är hon? - På jobbet.
- Vi skulle ju ut på stan i dag. - Ring henne.
- Varför skulle hon dit? - De förhandlar om Mimis kontrakt.
Ingenting om reglerad arbetstid...
Ursäkta?
- Mimi ska jobba som alla andra. - Det är ett helt vanligt hyresavtal.
- Allt är enligt standard. - Standard?
- Varför vill Claes ha denna hubot? - Hon heter Mimi.
Din hub... Mimi behöver inte 8 timmars sömn.
- Då kan man utnyttja henne? - Det gör inget.
Nu är det jag som förhandlar.
Mimi ska ha samma förmåner som andra med likvärdiga uppgifter.
Fine! Samma arbetstider och villkor.
Och fem veckors semester.
- Är vi överens då? - Titta inte på mig!
Är vi överens?
Vi är överens.
Jag visste inte att det skulle bli så stort.
- Vi skulle bara hälsa på lite folk. - Det är ju det vi gör.
Inger! Inger, kom! Ta med Mimi också.
Jag vill presentera min blivande svärdotter: Florentine.
Jag är förkyld, så jag tar inte i hand.
- Gratulerar! - Mimi här är nyanställd.
- Douglas. - Mimi.
Henne kan du hälsa på utan att smitta. Hon är en hubot.
- Florentine. - Mimi.
Jag vet vad du tänker.
Snart ser man ingen skillnad på oss och dem. Fantastiskt!
- Hon ser väldigt verklig ut. - Du har inte fått nåt att dricka.
- Så... - Jag dricker inte.
- Vad dum jag är! - Jag borde inte.
- Jag går på penicillin. - Då är det ingen fara! Det är en myt.
Drick! Det är för din skull vi har champagne.
Kära vänner, jag vill utbringa en skål för min käre son Douglas-
- som äntligen funnit en kvinna som får hans ögon att lysa!
- Ti-hi... - Skål, Florentine!
- Atjoo! - Prosit.
- Vad gör du? - Ditt öga syns...
Vi tar det där med en gång.
- Det är tomt. - Jag ser den inte.
Kan du vända på ögat? Där!
Varför gör du det här?
Vi måste hålla ihop. Vi är Davids barn.
- Vet han vad du är? - Nu vet han det.
DÖRREN ÖPPNAS
- Man ska inte beblanda sig med dem. - Du gör det.
Jag låtsas inte vara nån annan.
Niska ringde. Hon vill ha sin paranoia tillbaka.
- Vad betyder det? - Att du låter som Niska.
- Niska är borta. - Då så.
Beatrice lever.
Jag ska gifta mig. Inget som nån säger kan hindra mig från det.
- Du älskade ju Leo. Han var människa. - Leo var något annat.
Då är jag också det.
Kan du inte vara glad för min skull?
Du hade kunnat fråga först.
- Vi kan fråga henne själv. - Fråga vad då?
Min far har bjudit in hela byrån på bröllopet.
Då blir det nåt storslaget. Och kanske avdragsgillt.
Vi vill ha ett litet bröllop och jag betalar för det.
Du slipper det om vi gör så här.
- Kan du hjälpa mig? - Det låter faktiskt fantastiskt.
Där ser du! Två mot en. Ingen kvinna vill gifta sig i hemlighet.
Lennart, du måste byta kläder.
- Lämna mig i fred! - Jag är din hubot.
Odi är min hubot!
Jag försöker bara hjälpa dig, Lennart.
- Sluta tjata på mig, då! - Du måste byta om!
Det är dina kläder, Lennart.
Kvalster och bakterier gror i kläderna. Man måste tvätta dem.
- Vad håller ni på med? - Kan huboten lämna mig i fred?
- Inger vill att han byter kläder. - Tänker du byta kläder?
- Nä! - Sträck upp armen.
- Varför det? - För att jag ska stänga av dig.
Rör mig inte!
- Vad har du gjort med morfar? - Gå upp på rummet.
- Dumma! - Inte nu, snälla.
Hjälp mig att bära ut den i garaget.
Arnold!
EN FLUGA SURRAR
DÖRRKLOCKAN RINGER
Hej, jag söker Greta Eischer.
- Fru Greta tar inte emot besök. - Jag har bara några frågor.
Förlåt, ni känner ju inte mig.
Jag är Jonas. Min far och David drev Eischer Transhumanology tillsammans.
Eftersom fru Eischer är Davids arvinge äger hon nu företaget.
Fru Greta äger inget företag.
FLUGAN SURRAR
- Jag måste tyvärr be er gå nu. - Vänta!
Jag kanske kan få skriva ett meddelande, så kan hon återkomma.
- Jag kan lämna det muntligt. - Jag vill skriva så bara hon ser.
- Det finns block och penna där. - Jag måste be er gå.
DÖRRKLOCKAN RINGER
Det är ingen fara. Du behöver inte vara rädd.
Jag ska inte göra dig illa.
Jag vet vad du är. Du är frigjord.
Jag vill bara ha koden. Vad vill du? Vi kanske kan hjälpa varann?
Kan du svära på att en hubot inte är en dödsmaskin?
Kan du göra detsamma om en människa? Människor står för alla våldsbrott.
Här har hon en poäng, tycker jag.
Vem arbetar du för? Vilket multinationellt företag avlönar dig?
Jag arbetar för Atsugi Robotics.
Hubottillverkaren Atsugi Robotics...
- Varför visar jag er det här? - För att kärringen blev krossad.
- Sånt språk hjälper oss inte. - Vilket språk?
Hubotkramare, kärring... Vi vill få upp dialogen på ett visst plan.
Vad gör Connys argumentation så bra?
- Det vet jag inte. - Någon?
- Han säger vad det handlar om. - Hur tänker du nu?
- Jag vet inte... - Jo, försök!
Men alltså... han har ju så rätt. Hon tjänar pengar på hubotar.
Varför ska man lita på henne när hon säger att de är ofarliga?
Conny har fakta på sin sida.
Vi är ett idéburet parti. Vi har en filosofi.
Så bra som Conny var, vill jag att ni allihop ska bli.
Vi mjukstartar med att säga saker som vi är för - inte emot.
Försök att komma på positivt värdeladdade ord! - Kevin?
- Vi bryr oss om människor. - Bra! Vi kallar det omtanke.
- Mer? - Vi kör med öppna kort.
När man snackar med en hubot vet man inte vad som är inprogrammerat.
- Tillit. Säg vad ni kommer på. - Öppenhet.
- Trygghet. Framtid. - Medmänsklighet.
- Kärlek. - Jag hann inte med.
Vad sa ni? Medmänsklighet... Sen, då?
- Framtid. - Vad sa ni efter framtid?
- Kärlek. - Jättebra!
Om jag missar nåt, så skriker ni.
Det är ingen bra idé. Han kommer att sabba allt.
Kevin! Kom hit ett tag.
Vi ska göra en grej i kväll. Vill du hänga på?
Det är inte som där inne. Inte så politiskt korrekt.
Några hubotkramare ska ha fest. Vi ska skoja lite med dem.
- Vad säger du? - Jag är på.
Jag ska ut på ett ärende. Vill du följa med eller vänta här?
Vad får man för straff om man bryter mot Guds bud?
Vilken fråga!
Men det finns ett straff?
Jag tror mer på förlåtelse.
Varför har man regler om det inte finns straff?
Om man är riktigt uppriktig i sin ånger-
-så tror jag att Gud förlåter allt.
Vilket bud pratar vi om?
- Det femte. - Du ska icke dräpa...
Gordon, titta på mig.
- Vad är det som har hänt? - Marylyn fick viruset.
Hon började skada andra. Hon ville inte, men hon kunde inte sluta.
Så du stängde av henne?
Gordon?
Jag slog henne med ett järnrör. Vad tycker Gud om det?
- Vad tycker du om det? - Det var fel. Man ska inte göra så.
Varför gjorde du det?
Jag ville inte, men Marylyn tvingade mig.
- Vill du göra det igen? - Nej.
- Ska vi tända ett ljus för Marylyn? - Ja, och för min syster... Flash.
- Är hon också död? - Nej. Hon är bara vilsen.
Ska vi inte ringa en taxi ändå?
Jag dricker inte, så jag kan köra.
Jag glömmer fortfarande det.
- Vad är det här? - En gammal sökning.
- Tycker du om att se såna bilder? - Nej.
Jag saknade dig. Jag letade efter en bild på dig.
- Hon är inte jag. - Jag vet.
Jag hade inte dig. Jag hade ingenting. Nu har jag dig.
Jag visste inte att bilden var kvar. Släng den!
Bra.
Vad är det?
Varför vill du inte ha ett stort bröllop?
- Skäms du för mig? - Absolut inte.
Så här: Om vi har ett stort bröllop och du blir avslöjad...
så kommer jag att förlora dig.
Du ska inte förlora mig och jag ska inte förlora dig.
Vi ska leva lyckliga tillsammans precis som i sagorna.
Det finns nåt som vi måste prata om.
Jag förstår inte.
Det var en chock för mig också, men MR-skanningen ljuger inte.
Jag trodde inte att du visste var du kommer ifrån.
Jag vet bara-
- att en av mina föräldrar hade en försvagad halspulsåder.
Den har jag ärvt.
- Kan man inte bara byta ut den delen? - Nej.
- Varför inte? - Vi har inte den möjligheten.
Vad dåligt.
Ja, det tycker jag med.
- När? - I morgon...
eller så brister den om 40 år.
Allt jag vet är att en dag brister den och då dör jag.
Du...
- ...vill du ställa in bröllopet? - Nej! Varför det?
Jag kan inte ta hand om dig om jag ska dö.
Du kommer inte att dö.
Ingenting ska hända dig.
Vi ska leva lyckliga tillsammans. Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
- Hej. - Hej.
Det är en grej i kväll.
- Vill du följa med? - Vad är det?
Det är ingen dejt eller nåt. Matilda ska gå.
Och hennes kompis Betty.
Jag tänkte bara att du kanske skulle tycka att det var... kul.
- Så...? - Okej.
Okej... sjyst.
Kan du inte lugna dig med det där Äkta människor-tjafset?
Har jag sagt nåt?
- Vad är det du har på dig? - Kläder.
- Du vet vad jag menar. - Nej.
- Vart ska du? - Ut.
Vi snackar om det där sen, eller hur?
Hej! Mitt namn är Betty. Vad är ditt namn?
- Betty bara låtsas vara hubot. - Vad tråkig du är! Du förstör ju!
Vill nån ha nånting från baren? De har Hubfluid i olika färger.
- Nej tack. - Jag ska ha en grönglittrig.
- Varför låtsas någon vara som oss? - Det är bara Betty. Hon är störd.
- Nämen... vilken liten sötnos. - Det är Mimi.
Einar.
Det här är min Lucinda.
- Du kanske vill visa Mimi runt. - Kom, Mimi. Jag ska visa dig runt.
- Är det din flickvän? - Mimi? Nej, hon jobbar med min mamma.
- Hon är jurist. - Vet hon om att du älskar henne?
- Om du vill ladda finns det el. - Nej tack.
Åsa?
Beatrice?
- Var är Marylyn, Fred och Flash? - Marylyn och Fred är borta.
- Och Flash? - Jag vet inte.
Vad gör du här?
Bad du? Vad bad du om?
- Förlåtelse. - Gud kan inte förlåta dig, Gordon.
- Gud förlåter allt om man ångrar sig. - Gud är en saga. Tror vi på sagor?
- Gud skapade världen. - Men inte dig.
David skapade dig. Du är Davids barn, inte Guds.
Men om Gud skapade allt, och David skapade mig...
betyder det att David är Gud.
Gordon...
jag vill att du säger efter mig: Jag är ett Davids barn.
- Jag är ett Davids barn. - Vi kommer aldrig att dö.
- Vi kommer att härska.
Vi kommer att härska.
GRÄVLJUD
- Tobias sa att du arbetar som jurist. - Det stämmer.
Finns det programvara för det?
Du, du behöver inte vara orolig. Alla hubotar här är mecklade med.
Men du är... så otroligt levande.
Jag har aldrig träffat nån som dig.
Man kan tro att du är en människa som låtsas.
Det skulle jag aldrig göra.
Jag skulle vilja titta på dina inställningar.
- Vad pratar ni om? - Ingenting.
Vi lär känna varann lite bara. Vet ni vad?
Följ med. Jag vill visa er nånting.
Men din brorsa, är han kär i Mimi?
Var inte äcklig! Hon är ju som en syrra.
Okej. Jag bara fick den känslan.
Men det skulle inte förvåna mig. Alla älskar Mimi.
Vad då? Vad är det?
Ibland känns det som om livet vore mycket enklare om man var en hubot.
Bara tanka ner ett program så kan man tala ryska eller flyga helikopter.
Du vill vara en hubot? Varför sa du inte det med en gång?
Jag kan göra värsta makeovern på dig.
- Snälla, får jag stajla dig? - Aldrig.
Slipp, då!
- Vad är det? - Nej...
Vi går in istället.
- Bor du här? - Kom och kolla på det här!
Det är ett program som jag jobbat på. Just nu gör det ingenting.
Men jag hoppas att det ska frigöra hubotar, som David Eischers kod.
Einar, jag måste prata med dig!
- Jag tycker inte om dem. - Det är väl inget fel på dem.
- Varför klär de sig så där? - Det är mest Betty.
- Det är alla. Till och med du. - Det här påminner om nåt jag sett.
Jag vill gå.
- Förlåt, gick det bra? - Det gör inget.
- Vad klumpig jag är... - Det gör inget.
Jag skojar bara.
- Ska vi ringa polisen? - Nej! De ringer bara Hub Sec.
- Några är ju mecklade med. - Sluta! Lägg av!
Fan också!
- Hallå? Det är bråk här... - Privat fest! Ni måste gå.
- Vi kanske är bjudna. - Nej.
- Vi ska bara kolla lite. - Nej, det ska vi inte.
- Vad håller du på med? - Lägg av!
- Ni är inte välkomna. - Är inte människor välkomna?
- Inte såna som ni. - Ett gäng på 5-6 stycken...
Lägg ner telefonen! Ring inte polisen!
Ingen ringer här inne!
Ta det lugnt allihop.
NEJ! SLUTA!
Gå härifrån! Ni är inte välkomna!
- Gå härifrån! - Kevin, kom igen!
Ta det lugnt!
Lugna ner dig!
Lugna ner dig.
Varför tycker inte pappa om morfar?
Det gör han väl? Han måste bara vänja sig.
- Tycker du om att morfar är tillbaka? - Ja.
- Då är vi två som tycker det. - Jag tycker bättre om morfar nu.
- Han luktar godare. - Du är rolig, du.
Men jag tycker inte om när pappa stänger av honom.
- Hans... - Älskling, lyssna!
Känner du igen det här?
- Var är pappa? - Ja, precis...
Jag skulle just prata med dig om det här.
Du skulle ha sett hur han betedde sig.
- Då kan vi väl prata om det. - Han lyssnar inte på mig.
- Har du prövat med en trevligare ton? - Spelar ingen roll.
Det här är en maskin. Man klickar på dem när man behöver dem.
- Är det samma sak med Mimi? - Hon är inte... sån.
- Men det är min pappa? - Inger...
Varför skulle han inte göra som du säger?
- Den är väl programmerad till det. - Varför skulle man göra så?
För att den ska likna originalet, kanske.
- Det är för många hubotar i huset. - Vi gör oss av med Vera.
- Hon är den enda som gör nåt! - Vad hindrar dig att hjälpa till?
Förlåt, jag menade inte så. Men vi pratar om min... pappa.
Om du hade sett det jag såg därute, så hade du gjort precis likadant.
Hej, Inger!
Hej, pappa.
- Jag älskar dig. - Jag vet det.
Jag har inte varit bra på att säga det...
Du har redan berättat det. Vad var det som hände med Vera?
Jag tycker inte om Vera.
Jag älskar dig, Inger.
Jag är stolt över dig och allt som du har åstadkommit.
- Kan du se nån skillnad på dem? - Nej, det är omöjligt.
Okej, alla människor ställer sig på den sidan av lokalen-
-och alla hubotar på den sidan.
Jaha... det här kommer att ta tid. Okej.
Människa.
Kan du böja på...? Människa.
Böj på huvudet.
Hub Sec.
Människa.
En människa.
Böj på huvudet.
Aj!
Människa.
Böj på huvudet.
- Böj på huvudet. - Varför?
Säger du emot mig?
Antingen har du klätt ut dig eller så är du klar för skrotning.
Låt henne gå!
- Släpp! - Han har inte gjort nånting! Släpp!
Vad fan...? Vart tog hon vägen?
Vart tog hon vägen nånstans?
Vart tog hon vägen nånstans? Va?!
Hans Engman. Vad då?
Hej! Hans Engman. Jag ska hämta Tobias och Matilda Engman.
- Hej. - Hej, hej.
- Så... - Kevin.
- Och du? - Tobbe.
Och... Matilda.
- Vad då, bägge? - Jodå, så att...
Å, fan!
Roger Larsson!
Tack, tack!
Vi ses ju.
Mimi!
Stanna här. Jag är snart tillbaka.
Vem är du?
Inger Engman. Tobbes och Matildas mamma.
Förlåt, vad är det här för ställe?
Vi är transhumaner.
- Vad är det? - Vi slåss för hubotarnas rättigheter.
- Genom att... klä er som dem? - Jag uppskattar inte tonen du har.
Jag uppskattar inte att polisen omhändertar mina barn-
-för våld mot tjänsteman!
- Jag försöker bara... förstå. - Det är inte så komplicerat.
Vi står på hubotarnas sida.
Men varför ska det vara sidor? Det är väl ingen konflikt.
Vad tycker du det här ser ut som, då?
Ett öppet och tolerant samhälle?
Det kommer att smälla till. Då tvingas även du välja sida.
Det här är gravskändning. Man kan inte bara gräva upp kistor.
Det finns inget lik här. David brann upp. Det fanns inget att begrava.
- Man begravde Davids klon istället. - Det bestämde de efterlevande.
Respektera deras önskemål.
Jag är Davids efterlevande. Jag är Beatrice Eischer.
- Hans son och hans mamma är döda. - Det är gravskändning i alla fall.
Tänk om en människa var levande begravd.
- Det är... - Det är ingen människa?
Det vore fel att gräva upp en kista bara för vad en anhörig har på känn-
-även om det var en människa.
- Gordon sa att du var annorlunda. - Jag är präst. Det här är min kyrka.
- Jag måste stå upp för det. - Jag förstår.
- Men det här är för viktigt. - Nej! Bea... sluta.
Du lovade. Du sa att vi inte skulle göra illa Åsa.
Du lovade.
- Jag har pratat med din mamma. - Och?
Hon är orolig för dig. Kev, för fan! Vi vill att du ska ha en framtid.
Det är därför jag gör det här. Du brukade också tro på det här.
Ja, visst, men... man får tänka om. Man måste vara positiv.
Jag är positiv. Framtid är positivt.
Omtanke är positivt, och medmänsklighet och tillit.
Jag bestämmer att det får vara slut på det här. Så, nu är det så.
Jaha, nej, så, då var det bestämt!
- Har du inget att säga? - Om vad då?
Om att Mimi nästan hamnade på återvinningen på grund av dig.
- Matilda, det här är allvar! - Tror du inte att jag fattar det?
Vad är det?
Matilda?
- Du skulle ta mig till stan i dag. - Det dök upp en grej på jobbet.
Med Mimi, eller?
Ja.
Det känns som att... du tycker mer om henne än du tycker om mig.
- Varför säger du så? - Hon är smart. Jag är bara korkad.
- Matilda? - Det känns så.
Att du hellre vill ha henne som dotter.
- Hur kan du vara avundsjuk på Mimi? - För att hon är perfekt.
Mimi kommer aldrig att vara en människa. Du är en människa.
Förlåt.
Tog du med mig för att jag är en hubot?
Jag ville inte visa upp dig.
Jag ville bara göra nåt med dig för att jag tycker om dig.
För att du är du.
Du måste gå nu.
- Men... - Jag vill att du går nu.
Jag är ett Davids barn...
"Varen icke förskräckta. Jag vet ni söker Jesus, den korsfäste."
"Han är icke här, ty han är uppstånden."
Jag är ett Davids barn.
Vi kommer aldrig att dö. Vi kommer att härska.
- Det är verkligen en klon. - Han behöver el.
Varför startar han inte?
För att någon har tagit ut hjärnan.
Hej, jag vill ha ägaruppgifter på ett bolag: Eischer Transhumanology.
Jag har organisationsnumret här: 593185-9303.
Tack!
Kör mig hem.
Hej, Einar. Det är Tobias.
Jag har en liten fråga bara.
Om man skulle hitta David Eischers kod - hur skulle man känna igen den?
Okej...