Tidigare i Revolution...
- Jag visste inte vart jag skulle gå. - Allt är mitt fel. Jag förstörde allt.
- Vart är du på väg? - Ingenstans. Bara, typ, sightseeing.
- Killen, Randall? - Jag är patriot.
Var bara något skumt jobb.
- Om han inte följde order. - Vems?
Jag heter Justine Allenford, minister i U.S.As regering. Vi är patrioter.
- Tror du de ligger bakom bomberna? - Ja, och dödade din mor.
Jag kommer att slita dem i stycken, tills de ber om att få dö.
Du har fått stora problem, sheriff.
- Killen är från en krigsklan. - Jag är Titus Andover. Här är min familj.
Tänk på vithaj. De cirklar runt och tar små tuggor, sedan, ett dödande hugg.
Stanna hos mig. Aaron? Aaron!
Aaron. Aaron!
- Pappa! Pappa! - Vad fan gör du?
- Hjälp mig! Han lever! - Vad?
Stanna där, Cyn!
Aaron?
Aaron, Aaron.
- Det är okej, det är okej. - Rachel...
Det här är inte möjligt.
Nej! Nej, slå inte mig! Nej, nej, snälla! Låt mig gå!
Låt mig gå! Snälla!
Sara?
Sara Wilkerson?
Hejsan, sheriffen.
- Vad finns bakom den röda dörren? - Jag vet inte.
Människor förs in, men kommer inte ut. Min son, Andy, fördes in.
Jag slår vad om att du ångrar ditt yrkesval nu, va?
- Det kan man säga. - Så...
Vill du berätta hur det kom sig att du blev sheriff?
När jag var liten, berättade pappa om en ranger från Dallas, Fort Worth.
En tuff jävel. Jag antar att jag ville bli som han.
Jasså? Vad hette han?
Walker.
Berättade din pappa historier om Walker, Texas ranger?
Och? Har du hört talas om honom?
Den legenden är vida känd.
Vad i helvete? Vad gör du?
Han. Inte han.
S02E02 *There Will Be Blood* Översättning: ammi [STfA]
Hej. Hur känner du dig?
För att vara död, helt okej.
Lite uttorkad. Försöker att förstå.
Hur länge stod mitt hjärta stilla?
2 1/2 timme.
Det är... Det är omöjligt.
Ja. Ja... det är det.
Cynthia kan inte sluta gråta.
Säger att hon bad att det skulle ske. Hon tror det är ett mirakel.
- Det är nanotekniken, eller hur? - Det är min enda logiska förklaring.
De mikroskopiska robotarna i luften återupplivade mig. Det låter helt logiskt.
Varför hände det?
Jag menar... var det... var det en funktionsstörning?
Har någon programmerat dem?
- Vad fan är det som händer med mig? - Jag vet inte.
Hej, kompis, stanna där!
Jag sa, stanna!
Kom nu! In med er!
Skynda på! Kom nu!
Marty, lyssna. Efter vad som hände med sheriffen, är vi säkrare om vi håller ihop.
- För hur länge då? - Till rangers från Austin kommer hit.
Borde inte ta mer än ett par dagar.
Kom lite närmare, för jag vill inte skrika.
Det är en skrämmande berättelse, så vi måste vara tysta.
Okej, är ni redo?
Så, en gång i tiden, i en stad som kallades New York-
-bodde det fyra tappra själar, som kallade sig "Ghostbusters".
Det hela började i New Yorks stadsbibliotek.
- Förlåt, jag vet inte vad jag kan göra. - Snälla, pappa, du är som gudfadern här.
Om du ber vicesheriffen eller någon annan att rädda Miles, gör de det.
Verkligen? Samma vicesheriff som dövar sitt samvete, där borta?
Var inte Mason ett tydligt budskap? Vill du stöta dig med dem?
- Nej! Ingen går någonstans! - Bara in och ut. Ingen märker något.
- Det behövs bara ett par killar! - Jag tänker inte låta dig bli dödad.
Han tog hand om Charlie. Han räddade mig, pappa.
Jag är skyldig honom det. Ska han få ruttna där?
Fan! Det är inte jag som är skurken här. Jag står också i skuld till honom.
- Så hjälp mig då! - Han förde dig hem.
Tror du inte att jag är tacksam?
Jag vill bara behålla vad han gav tillbaka. Jag är ledsen.
Upp och hoppa.
Okej, lyssna nu.
Jag ska lappa ihop dig, men om du försöker med något-
-ska du få lite mer än ett skott med bergssalt.
Det är min partner.
Han har ett vinnande leende, eller hur?
Så...
Hur hittade du Monroe?
Jo, jag vet vem han egentligen är.
Prata inte sönder mina öron.
Ja, jag vet att du vill döda honom, ställ dig i kö. Alla vill döda bombkillen.
- Ja, det stämmer, jag släppte den. - Stäng matlådan, sopa.
Men vi har jagat honom i månader, så jag kan inte låta dig sumpa det nu.
Så vad ska du göra?
Hon kan prata!?
Med dig?
Funderar fortfarande. Beror på hur trevlig du är.
- Jag menade med Monroe. - Vi tar honom till våra arbetsgivare.
- Du är prisjägare. För vem? - För närvarande-
-den amerikanska regeringen. - Vilken amerikansk regeringen?
- Vad fan snackar du om? - Det får du veta tids nog.
Okej, skit samma vilka de är. Överlämna honom med en kula i huvudet.
De vill ha honom levande. De var väldigt tydliga på den punkten.
Då är du ännu dummare än du ser ut. Vilket, tro mig, gör dig otroligt dum.
Han kommer att fly och skära halsen av dig, du är chanslös.
Jag gillade dig bättre när du var tyst.
Vänta.
Stopp!
Annars torrlägger jag bitchen...
...över mina fina skor.
Du är verkligen något speciellt, tuffing.
Titus vill prata med dig.
Tack igen för drinken, mr...
Crane. Edgar Crane.
Nej, tacka inte. Ni människor gör Herrens verk.
Så innan strömavbrottet, jobbade den här kvinnan Allenford, för D.O.D.
Det är knappast en hemlighet. Uppenbarligen var hon på "pressmöte".
- På vad? - Det spelar ingen roll.
Jag slår vad om att hon kände, Randall Flynn. De delade säkert labb.
Jag är ledsen, men vad fan betyder det här?
Litar du på honom?
Han var med rebellenheten i Ashland. Han är en vän, pappa.
Vad betyder det? Vän?
Är det att ni amerikanska rebeller gladeligen-
-har kämpat för allt det inte patrioterna vill ha.
Tro mig, de vill ha något helt annat.
- Som vad? - Ja, det är den stora frågan.
Men jag ska berätta en sak...
De bär mask. Paljetterad med stjärnor.
Det var de som avfyrade kärnvapnen. Jag är säker på det nu.
Men varför?
Skapa problem... Vara lösningen.
Jag menar, titta på dem.
Alla kramar dem. Som att de är Frälsaren.
Jag förlorade mina barn i den explosionen.
Vi har alla förlorat någon.
Det är därför, till att börja med, jag ska mörda bitchen Allenford.
Är du intresserad?
Jag hörde vad som hände, Aaron. Jag är glad att du är okej.
Dr Porter, berättade allt.
Är det inte sekretess... Får han göra så?
- Har du ens ett sår? - Nej, pastorn. Det försvann helt.
Nå, då är det ett mirakel, på två sätt. Gud har berört dig, son.
Så var är de?
Miles, och din mamma. Vad hände? Har ni kommit ihop er?
Jag fattar.
Jag är inte riktigt den du vill öppna dig för, eller hur?
Bara svara mig på en fråga.
Du var där den natten när bomberna föll, i tornet, inte sant?
Randall, tryckte på knappen, eller hur?
Jag visste det.
Jag följde honom till dörren. Jag kunde ha tryckt på knappen själv.
Visst.
Du är säkert uppriven av skuldkänslor.
Du känner inte mig, Charlotte.
Många förlitade sig på att jag skulle skydda dem.
Vad fick de för det? Kokta i sin egen hud.
Föll det dig någonsin in att ditt jobb suger?
Kanske Miles, har rätt att säga så till mig. Men du?
Du har det inte. Så vakta din tunga.
Du ska bara hålla käften och tugga luft. Du är ingenting.
Bara ett fyllo som slåss för småpengar i ett horhus.
Om du inte klarar av att ta dig ur eländet själv, kan jag hjälpa dig.
Du kanske försöker fly från din mor-
-men du är fan så lik henne.
Du måste hjälpa mig, Ken. Du är mitt sista hopp.
Rachel, jag är bara slaktare.
Jag har sett dig hantera en kniv. Jag ber dig. Vi är vänner, eller hur?
Du tillbringade mer tid utslagen i mitt badkar-
-än vad du någonsin gjorde i din egen säng.
Det var du som gav mig allt öl.
Bill Moberg sa att han såg klanens läger, på Route 4, det gamla stålverket?
Vi brukade dricka i tunnlarna under det.
Vi kunde smyga in, hämta Stu. Jag ber dig.
Den här killen, Stu, vad betyder han för dig?
Han är en vän.
Du, jag gillar Stu. Det gör jag. Men...
Vi har inte tillräckligt med vapen, eller killar, som kan skjuta dem.
Vi behöver alla vi har, för att skydda staden, våra barn.
Jag måste gå. De väntar på maten. Tyvärr, Rachel.
Jag har fullt upp i eftermiddag, så vad du än ska göra, gör det.
Jag hör att du är en duktig krigare.
Inte som resten av fåren i stan.
Om du hade struntat i slampan, hade du kanske kommit undan.
Du var bara tvungen, eller hur? Hade en moralisk förpliktelse?
Men det är en föråldrad föreställning. För vi lever i en annan värld nu.
En bättre.
Kan du... du kan höra dig själv, eller hur? Hur helvetes dum du låter?
Du vet, i den gamla världen, var jag rektor-
-vid Jessup Academy, för pojkar.
Hör här... Natten för strömavbrottet kom polisen för att arrestera mig... Mig!
Bara för bilderna jag hade på min dator, i konstnärligt syfte.
Och sedan... Försvann strömmen. Ingen mer dator.
Ingen polis, ingen lag, och jag blev pånyttfödd.
Det var ett tecken. Gud vill att vi ska vara fria, att göra vad vi vill.
Pojkarna i min vård, några av dem hundratals mil hemifrån, var också fria.
Många av dem är fortfarande med mig, fria att göra vad de vill, när de vill.
Inga gränser, inga regler.
Hur kan det, inte vara en bättre värld?
Hela den här "Flugornas herre"-saken fungerar tydligen för dig.
Lyssna, om du ska döda mig, gör det då, men sluta snacka.
Nej, nej. Nej, nej. Visa honom.
- Vem är det? - Ryttaren din stad skickade till Austin.
Han skulle tigga om hjälp. Be rangers att komma och rädda er.
Nå, han kom inte så långt.
Vad gör du i Texas, förresten?
Ni brukar aldrig vara så här långt söderut.
Vad är du ute efter?
Jag tänker inte döda dig. Inte än.
Okej. Varför inte?
Det är en överraskning.
Men jag kan inte riskera att du mördar fler av mina barn heller.
Så... Jag fick en snilleblixt.
Hej, kompis! Kan du flytta den här saken?
Jag är klar om någon minut.
Den här vägen, frun.
Vapen! Ner!
Ta fast honom! Ta fast honom!
Så äcklig.
Antar att du inte är lika lyckligt lottad som jag är, eller hur, kompis?
Hjälp!
Kan någon hjälpa mig!
Hej, kompis.
Är du okej...
Ben?
Aaron, det är du.
Det är du, Aaron.
Vad? Ben?
Aaron? Vad är det med dig?
Vad gör du på golvet?
Så vad ska du göra med mig?
Tja, du är som en ond finne i röven.
Men...
Jag gillar inte att döda.
Om jag inte måste.
Stanna! Stanna, han flyr!
Du dödade honom, din jävel!
Charlie, sluta, sluta!
- Vi har inget att säga varandra. - Jag instämmer.
Carter? Phil?
De är skyldiga mig en tjänst, en stor en. De är bra på att slåss.
Jag har aldrig lyckats få dig att slå bort en dålig idé-
-när du väl har fått den i huvudet.
Svara på det här.
Glömma vad han gjorde mot, Charlie, eller att du är skyldig honom en tjänst.
Är han värd det?
Okej, då så.
Nej. Du följer inte med.
Som att du går utan mig.
Pappa!
Glöm inte bort din ärliga envishet.
Jag höll honom.
Jag hade hans blod på mina händer.
Jag kunde känna krutlukten!
Cyn, jag håller på att bli galen. Det är den enda förklaringen.
Aaron, sluta. Du driver dig själv till vansinne.
För idiotvarning är utfärdad!
Okej, det kanske finns en förklaring.
Kanske det här är ett mirakel.
Från Gud? Visst, säkert.
Varför går jag inte och förvandlar vatten till vin, så vi kan ha en helkväll?
Snälla, säg inte så.
Bara för att jag är troende, gör mig inte till ett dumhuvud.
Förlåt. Jag vet att du tror, men jag gör det bara inte.
Men Cynthia, det här är inte någon besvarad bön.
Vissa saker händer bara slumpmässigt.
Ben, var bara en krånglande nerv i min mosiga hjärna.
Du kom tillbaka från de döda. Dina sår läkte, som magi.
- Hur kan du förklara det? - Jag...
Jag vet vad som förde mig tillbaka.
Gör du?
Jag vet inte varför.
Jag är inte säker på anledningen, mer än att det var ett funktionsfel.
Och jag vet också vad som orsakade blackouten, om du är intresserad.
Vad i helvete pratar du om?
11, 10...
- Aaron, nu. - Jag försöker!
7, 6, 5...
- Nästan klar. - 4, 3...
- Vad hände? - Den kraschade.
Kan vi fixa det? Rachel?
2.
Jag var nästan klar. Hur kunde den krascha?
Släpp det, Miles.
Vad är det som händer?
Här, här. Jag kan hjälpa dig. Jag kan hjälpa dig.
Oroa dig inte, det kommer inte att göra ont så länge till, tuffing.
Du står på tur.
Varsågod och sitt.
Tack.
Vad heter du?
Edgar Crane.
Jag är dig evigt tacksam, mr Crane. Tack gode Gud, för att du dök upp.
Jag hoppas att ni inte tror att det var ren tur. Det var menat så.
Jag märkte att den unge mannen-
-tittade på er i morse, som att han var Lee Harvey, och ni var J.F.K.
Magkänslan sa åt mig att följa efter honom, så det gjorde jag.
- Det var en riktig magkänsla. - Det var inte första gången.
Jag jobbade med säkerhet, i Monroes milis.
Träffade även Monroe själv, en gång.
Men det tillhör mitt förflutna. Nu... Vill jag hjälpa er.
Jasså?
Om ni inte har upptäckt det, ni har ett säkerhetsproblem.
Det här lägret kryllar av tvivelaktiga typer, ni behöver någon med erfarenhet.
Bevisligen har inte dina män det.
- Och varför skulle jag lita på dig? - Förutom att jag räddade ert liv?
Du tillhörde dock, Monroe-milisen.
Jag gjorde vad jag måste, för att överleva. Det gjorde vi alla.
Men jag föddes amerikan, och vill väldigt mycket, vara en igen.
Jag kommer att hålla ett öga på dig, mr Crane.
Ge mig en fackla.
Det var som fan.
Lugna ner dig, tuffing. Det är snart över.